Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2206/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Kunné dr. Simonyi Anna
A vizsgálat megindulása
A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy az ingatlanával szomszédos ingatlan tulajdonosa a jogerős építési engedély alapján megkezdett építkezése során számtalan előírást megsért, és az ezt kifogásoló bejelentéseire az építésügyi hatóság nem intézkedik.
Figyelemmel arra, hogy a beadványban írtak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, valamint a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni, az ügyben vizsgálatot indítottam.
A vizsgálat megindításával egyidejűleg az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (2) bekezdése alapján Gödöllő Város jegyzőjétől tájékoztatást és a vonatkozó előzményi iratok egyidejű megküldését kértem.

Megállapított tényállás
A rendelkezésre álló iratokból megállapítható, hogy kifogásolt építkezés Gödöllő hétvégi házas, üdülő területén lévő ingatlanon folyt, mely ingatlan két telek összevonásából alakult ki. A telekegyesítést engedélyező határozatról (2003.) panaszos is értesült. Az újonnan kialakított ingatlanra tervezett üdülőépület, támfalak, utcafronti kerítés, zárt, szigetelt szennyvíztároló és gépkocsi beállók építésére 2003. júliusában kapott engedélyt az építtető, mely fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett. A panaszos 2003. decemberében kérte az engedélyt megadó határozat megküldését (a beadvány szerint azt a hatóság hivatalból nem küldte meg részére), és tájékoztatást arról, hogy megfelel-e az építkezés a vonatkozó szabályoknak. 2004. június végén a panaszos jogi képviselője bejelentette, hogy az építtető olyan kerítést létesít, amely jogát sérti. 
A hatóság helyszíni szemlét tartott, és megállapította,, hogy az építkezés az engedélynek megfelelően halad. A „nagy problémát jelentő, szomszédos, ingatlanok közötti támfal és kerítés tényleges helyére és magasságára vonatkozóan az ingatlan tulajdonosai ígéretet tettek, hogy rövid időn belül megegyeznek.” 2004. októberében a panaszos jogi képviselője az előző beadványára adandó választ sürgette, és tájékoztatást kért az építkezés szabályosságáról. A jogi képviselő decemberben bejelentette, hogy az építtető és a panaszos között egyeztetés kezdődött, ezért kezdeményezte az eljárás felfüggesztését. Ezt követően 2005. januárjában a panaszos bejelentette, hogy az ügyvédi megbízást visszavonta, és kérte az eljárás folytatását. A bejelentés után a hatóság ismételt helyszíni szemlét tartott, és az azon készült jegyzőkönyvben rögzítésre került, hogy a „nem engedélyezett ill. az engedélytől eltérő építmények tekintetében építtetőt felszólítjuk.” 
Az építésügyi hatóság végül is 2005. április 11-én kelt levelében adott írásbeli választ a panaszosnak, amelyben hivatkozott a 2004. augusztusi helyszíni szemle eredményére, azaz, hogy az építkezés leállítása nem indokolt. Tájékoztatta a hatóság a panaszost arról is, hogy az ismételt (2005. március 3-i) bejelentésére tartott helyszíni szemlén megállapítást nyert, „a támfal építése nem jelent életveszélyt a szomszédokra nézve és az építéshatóság szakembere nem talált olyan mértékű szabálytalanságot, amely az építkezés azonnali leállítását indokolta volna.” A panaszos azon kérdését, hogy szabályos-e az építkezés, ugyanebben a levelében válaszolta meg a hatóság. ”Azt, hogy a felépített építmények mennyiben felelnek meg az építési engedélyben foglaltaknak, a használatbavételi engedély iránti kérelem elbírálása során fogom vizsgálni és döntésemet (…) meghozni.” A panaszos utólag tájékoztatott arról, hogy az építtető megkapta a használatbavételi engedélyt, és ugyanaznap egy másik határozattal kerti úszómedencére és támfalakra fennmaradási és továbbépítési engedélyt kapott. A panaszos mindkét döntés ellen fellebbezést nyújtott be.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban  a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

Az ügy jogszabályi háttere
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)

A vizsgálat megállapításai
A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a panaszos tudomással bírt a szomszédja építési engedélyéről, hiszen a 2003. július 23-án kelt nyilatkozattal lemondott a fellebbezés jogáról, így az jogerőssé és végrehajthatóvá vált. Az építkezés kivitelezési munkálatai tehát jogszerűen kezdődhettek meg. Felhívom a panaszos figyelmét arra, hogy az Étv. 37. § (2) rögzíti, az építésügyi hatóság engedélye az építési munkával kapcsolatos polgári jogi igényt nem dönt el.
Ugyanakkor megállapítható, hogy bár a panaszos (jogi képviselője által) 2004. júniusában és azt követően tett bejelentéseire az építésügyi hatóság több ízben is tartott helyszíni szemlét, és megállapításai az ott készült jegyzőkönyvekben rögzítésre is kerültek, írásbeli választ csak 2005. április 11-én adott.
Az Áe. 15. § (1) bekezdése értelmében az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. Ilyen hosszabb határidőt ír elő az Étv. 34. § (5) bekezdése, mely szerint az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül meg kell hozni. Az iratokból megállapítható, hogy az építésügyi hatóság a számára előírt ügyintézési határidőt többszörösen túllépte. Megállapítottam, hogy a hatóság az elhúzódó eljárásával a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott. Meg kell jegyeznem azonban azt is, hogy a panaszos  és jogi képviselője  több ízben jelezték, hogy meg kívánnak egyezni az építtetővel, azonban ennek végső idejéről nem tájékoztatták a hatóságot. Nem menti a hatóságot eljárása elhúzódásának ténye alól az sem, hogy a panaszos jogi képviselője 2004. decemberében az eljárás felfüggesztését kérte, miután az érdemi vizsgálatot panaszos ezt megelőzően fél évvel kezdeményezte, majd a jogi képviseleti megbízás visszavonásáról szóló értesítésével egyidejűleg az eljárás folytatását kezdeményező beadványra is csak 90 nap elteltével válaszolt a hatóság, a fentebb ismertetett módon, levélben.
Megállapítottam továbbá, hogy az építésügyi hatóság nem intézkedett a helyszíni szemlén akkor, amikor észlelte az engedély nélküli, illetőleg az engedélytől eltérő kivitelezést, és mint a hivatkozott válaszban kifejtette álláspontját, nem is szándékozott intézkedni, csak a használatbavételi engedélyezési eljárás során.
Az Étv. 45. § (1) bekezdése előírja az első fokú építésügyi hatóság számára, hogy köteles az engedélyhez kötött építési munka végzését a helyszínen ellenőrizni. Ennek keretében vizsgálnia kell többek között az építmény szerkezeteinek az engedélyezési tervnek megfelelő, továbbá a szakmai és biztonsági előírások megtartásával történő megvalósulását, az állékonyságra, valamint az életre és egészségre, továbbá a köz- és vagyonbiztonságra vonatkozó követelmények megtartását.
A hivatkozott törvényhely (4) bekezdése szerint az építésügyi hatósági ellenőrzést végző az építési munka folytatását a helyszínen - alkalmanként legfeljebb egyszer 30 napra - megtilthatja, ha az szabálytalanul vagy pedig az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető módon történik. Ez idő alatt az építésügyi hatóságnak döntenie kell az eljárás megszüntetéséről vagy folytatásáról. Fentiek alapján megállapítottam, hogy az építésügyi hatóságnak a válaszában kifejtett álláspontja sérti az Alkotmány 77. § (2) bekezdésében foglalt elvet, mely szerint az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek.
Megjegyzem, hogy az Étv. az első fokú építésügyi hatóság feladatává teszi az építési munka végzésének ellenőrzésén túl a szabálytalan építkezések megelőzését, a külön jogszabályban meghatározott építésügyi hatósági engedély nélkül, vagy attól eltérően, és az építésügyi engedélyhez nem kötött építési munka esetében az általános érvényű kötelező építésügyi előírások megsértésével történő építési tevékenység, a rendeltetéstől eltérő építményhasználat megakadályozását. Az építésügyi hatósági ellenőrzést rendszeresen - a külön jogszabályban meghatározott építmények esetében az építési munka végzése során legalább két alkalommal - kell végezni.
Az Étv. 34. § (1) bekezdése előírja, hogy építményt, építményrészt, épületegyüttest érintő építési munkához, így különösen a megépítéséhez, használatbavételéhez és fennmaradásához a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges. Az Étv. 38. § (1) bekezdése pedig rögzíti, hogy építési munkát - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - csak a jogerős és végrehajtható építési engedélynek, továbbá a hozzá tartozó, jóváhagyott - engedélyezési záradékkal ellátott - terveknek és egyéb okiratoknak, valamint jogszabályban meghatározott esetekben az ezek alapján készített műszaki megvalósítási terveknek megfelelően szabad végezni.
A KTM rendelet 9. § (1) bekezdése tartalmazza, hogy mely építési munkák azok, amelyek csak építési engedély alapján végezhetők, és felsorolja a kivételeket is. Eszerint engedély köteles az építmény építése, bővítése elmozdítása, amely alól kivétel többek között a 10,0 m³-nél kisebb víz-és fürdőmedence, az 1,0 m-nél alacsonyabb támfal, a telek oldal és hátsó telekhatárain a kerítés.
Az idézett jogszabályhely (5) bekezdése kimondja, hogy az építési engedély nélkül végezhető építési, illetőleg a bontási engedély nélkül végezhető bontási munkát is csak a településrendezési tervek, a helyi építési szabályzat, továbbá az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági (védőterületi, biztonsági, közegészségügyi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemléki és természetvédelmi, az egészséges és biztonságos munkavégzésre történő stb.) előírások megtartásával szabad végezni. E rendelkezések megsértése esetén a szabálytalanul végzett építési munkák jogkövetkezményeit kell alkalmazni.
Fentiek alapján megállapítottam, azzal, hogy az építésügyi hatóság a helyszíni szemlén tapasztalt engedély nélküli, illetőleg engedélytől eltérő kivitelezési munkálatokkal kapcsolatban nem tiltotta meg azok folytatását a KTM rendelet 47. § (1) bekezdés b) pontjában foglaltak szerint (az építésügyi hatóság elrendelheti a szabálytalan építkezés esetében az építési munka megszüntetését), illetőleg amennyiben úgy ítélte meg, hogy arra nincs szükség, nem utasította el a panaszos erre irányuló kérelmét, a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal összefüggésben is visszásságot okozott. Ebben az esetben ugyanis nincs olyan érdemi közigazgatási határozat, amely ellen - amennyiben úgy ítéli meg bármely, az eljárásban résztvevő fél –fellebbezéssel élhetett volna.
Figyelemmel arra, hogy az építkezés befejeződött, a használatbavételi engedély kiadásával érdemi választ kapott a panaszos bejelentéseire, valamint arra is, hogy jelenleg folyamatban van a fellebbezési eljárás, amely során a másodfokú hatóságnak az egész eddigi eljárást vizsgálnia kell, így a panaszos kifogásit is, közigazgatási hatósági intézkedésre irányuló kezdeményezést az ügyben nem teszek.
Szükségesnek tartom azonban a jövőbeni szabályos eljárások érdekében felkérni Gödöllő Város jegyzőjét, hogy intézkedjen hivatalában az anyagi és eljárási jogszabályok maradéktalan megtar(ta)tásáról.

Budapest, 2005. október 13.
Lenkovics Barnabás sk.