Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5720/2003. sz. ügyben

Ügyintéző: dr. Bódis Cecília

A vizsgálat megindulása

A panaszos beadványában a Hódmezővásárhelyen, a Klauzál u. 185/A. szám alatt működő intézményben uralkodó állapotokról számolt be; arról, hogy bántalmazzák, zsarolják, sértegetik és a derekegyházi „zártintézménybe” akarják vinni. 

Figyelemmel arra, hogy az ügyben több alkotmányos jog sérelmének a gyanúja is felmerült, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 

A vizsgálat indításával egyidejűleg az Obtv. 18. § (3) bekezdése alapján felkértem a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: Közigazgatási Hivatal) vezetőjét az intézmény ellenőrzésére.

A megállapított tényállás 

A megállapításaim alapjául szolgáló tényállást a beadvány, valamint a Közigazgatási Hivatal által rendelkezésemre bocsátott iratok alapján állapítottam meg. 

Felkérésem alapján a Közigazgatási Hivatal munkatársai a megyei módszertani intézet bevonásával 2004. január 20-án helyszíni vizsgálatot folytattak le a panaszolt intézményben. Az ellenőrzés előzetes értesítés nélkül történt. 

A Hódmezővásárhely Megyei Jogú Város Önkormányzata fenntartásában működtetett, fogyatékos személyeknek szakellátást nyújtó Szivárvány Szakosított Szociális Otthon jelenlegi ellenőrzése elsősorban a súlyos visszásságokra utaló panaszok kivizsgálását célozta, de kitért a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) rendelkezéseinek érvényesülésének vizsgálatára is. 

A vizsgálat során, a rendelkezésre álló dokumentáció (az ellátottak személyi anyagai, az egyéni fejlesztési tervek, az eseménynapló, az egészségügyi dokumentáció) áttanulmányozásán túl, meghallgatták az intézményvezetőt, a vezető ápolót, az osztályvezető ápolót, a portást és hét fő - köztük a panaszost - ellátottat. A Közigazgatási Hivatal vezetője a számomra megküldött tájékoztatásában kitért a korábbi, 2003. október 13-án általuk lefolytatott vizsgálat tapasztalatira is. 
Akkor a szakmai követelmények nem érvényesültek teljes körűen. Az intézmény 2003-ban még nem tett eleget a kétfordulós előgondozási kötelezettségnek, a személyes használatra kiadott ruházatról egyéni nyilvántartást nem vezettek, az alkalmazott ápolási dokumentáció felülvizsgálatra szorult, a munkajutalom megállapításának gyakorlata nem volt az R. szabályainak maradéktalanul megfelelő, valamint a hitélet gyakorlásának lehetőségét sem biztosították. A Közigazgatási Hivatal vezetője vizsgálata befejeztével felhívta az intézményt a hiányosságok megszüntetésére. 

Az intézményben az ellátottak száma jelenleg 126 fő. Az elhelyezés körülményei, az intézmény tárgyi feltételei a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet (a továbbiakban: R.) előírásainak megfelelőek: az intézmény a településen tömegközlekedéssel jól megközelíthető helyen helyezkedik el, külső környezete rendezett, parkosított, az udvaron sportpálya található. Az akadálymentes közlekedés feltételei az épületen belül is biztosítottak. 

A lakószobák, tisztálkodó helyiségek mérete, száma, műszaki állapota megfelelő, a hiányzó közösségi helyiségek kialakítása folyamatban van. A szobák bútorzata és berendezési, felszerelési tárgyai, az életvitelhez szükséges körülmények megfelelnek az ellátottak életkori sajátosságainak, egészségi- és mozgásállapotának.
Az étkeztetés, az ételek mennyisége és minősége nem kifogásolható. Az egyéni fejlesztési tervek is megfelelnek a jogszabályi követelményeknek, az orvosi ellátás szabályszerű. Az intézmény a jogszabály által előírt gyógyszercsoportokból valamint gyógyászati segédeszközökből rendelkezik az ellátásban részesülők szükségletéhez igazodó megfelelő mennyiségű készlettel.

Az érdekképviseleti fórum működik, tevékenységéről jegyzőkönyv készül. Lakógyűléseket évente három alkalommal szerveznek, melyről szintén készül feljegyzés. A személyi feltételek, azaz az ellátásban részesülő személyekkel közvetlenül foglalkozó dolgozók szakképesítési aránya a jogszabálynak megfelelő. A családi kapcsolatok fenntartása, a rokonok, a látogatók fogadása a házirend szerint is biztosított. 

A 2004. január 20-i, a panaszokra fókuszáló ellenőrzés során a vizsgálatot végzők azt állapították meg, hogy a dolgozók nem bántalmazzák fizikailag a lakókat. Azonban az ellátottak elsősorban nem is a fizikai, hanem a dolgozók részéről gyakori verbális agressziót sérelmezték. Az intézményvezető (aki pszichiáter addiktológus, igazságügyi elmeszakértő, de jelenlegi beosztása miatt nem az intézmény pszichiáter orvosa) tájékoztatása szerint ez valóban előfordul, ezért az érintett dolgozókat szóbeli figyelmeztetésbe részesítette. Elmondása szerint a lakók között több a személyiségzavarral küzdő ellátott, akiknek a tolerancia-szintje alacsonyabb, ezért a konfliktusokat nehezebb kezelni. Fogadóóráján bárki fordulhat hozzá is panasszal. Gyakoriak az ellátottak közötti veszekedések, ezt a problémát szétköltöztetéssel, a szuportív pszichoterápia módszerével (megnyugtatással), illetve csoportterápia alkalmazásával oldják meg.

Az intézmény sajátos szankcionálási rendszert alkalmaz a különböző „kihágások” (veszekedés, tettlegesség, a személyzettel szembeni nem megfelelő hangnem alkalmazása) esetére. Ennek részeként gyakoriak a kimenő megvonások, melyek időtartama 1 héttől akár egy hónapig is eltarthat. A kimenőre eltávozások engedélyezési gyakorlata a rövid időtartamok miatt egyébként is jelentősen nehezíti a városban levő szolgáltatások, intézmények igénybevételét: az alkalmazott gyakorlat szerint hétköznapokon az ellátottak 17-18 óráig, hétvégén 9-17 óráig hagyhatják el az intézményt. A megvonásról az intézményvezető és a vezető ápoló hoz döntést, egyéni mérlegelés alapján. Bizonyos esetekben (visszabeszélés, vita) ez a büntetés együtt kerül alkalmazásra a heti költőpénz megvonásával. 
A szankciórendszer következő „fokozata” az ún. Gondolkodó. Ez egy elkülönített helyiség, melyben az intézményvezető és/vagy a vezető ápoló döntése alapján helyezik átmeneti jelleggel az ön- és közveszélyesnek ítélt ellátottakat. A helyiség létét az ellátottak is alátámasztották. 

Az alkalmazott módszer szerint a gondolkodóra kötelezett ellátott a munkaterápiás foglalkozáson részt vehet, de az azon kívüli időt itt tölti, itt is étkezik. A vezető ápoló elmondása alapján az ellátottak 1-3 hetet töltenek itt, a kezdeti időszakban pedig rájuk is zárják az ajtót. Az intézkedés feloldása - elvileg - a lakó állapotától függ. A korlátozás tényét az eseménynaplóban rögzítik, ám az ellátott állapotában történő változások követése, regisztrációja nem folyamatos. 

A vizsgálat időpontjában egy fő esetében alkalmazták ezt a korlátozó intézkedést. Az ellátott elmondta, hogy január 8-a óta van a szobában, melynek ajtaját azóta folyamatosan zárva tartották. Elmondta továbbá, hogy háromszor kap ételt naponta, azon kívül senki nem megy be hozzá, látogatót nem fogadhat, nem beszélhet senkivel, ő nem mehet ki. Szükség esetén segítséget nem tud hívni, erre nincs mód. Csak tisztálkodó, higiéniai szereket, pizsamát és két újságot vihetett magával. Harmadik alkalommal büntették ezzel az intézkedéssel, ez alkalommal „három hét gondolkodóra és pizsamára ítélték”. 

Az elkülönítő két lakószobából és egy fürdőszobából álló helyiség, az ellátott az egyik szobába volt bezárva. A berendezésül szolgáló ágyon csak a puszta szivacs található, ülőbútor nincs. Az ablakokon rács van, az ablaktáblák nem nyithatók, a fogantyút leszerelték. Az eseménynaplóban a következő leírás található: „S. A.- t T. néhányszor fejbe ütötte, amitől A. fejbőre több helyen felszakadt. Azóta A. éhségsztrájkot folytat, T.- t pedig három hét elmélkedésre kárhoztatták az elkülönítőben. Aláírás”. 

A korlátozó intézkedést követő hat napon keresztül semmilyen információ nem került rögzítésre a lakó állapotáról. Az osztályvezető tájékoztatása szerint azért, mert a lakóval az adott időszak alatt semmi különös nem történt, jól volt. 

Esetenként alkalmazzák a környezetből való kiemelést, az ún. adaptációs szabadságot, mely szintén a szankciórendszer részét képezi. Ebben az esetben egy társintézményben, a derekegyházi Ápoló Otthonban helyezik el egy időre az ellátottat. A meghallgatottak közül ketten is voltak ebben az intézményben: Az egyik ellátott elmondta, hogy 2003-ban két hetet töltött ott, amiért az egyik gondozóval konfliktusba került. Arról nem tájékoztatták, hogy melyik intézménybe és mennyi időre kell átköltöznie. Elmondása szerint „kemény volt” az ott-tartózkodás, ez pszichésen őt nagyon megviselte, ezért soha többet nem akar oda kerülni. A panaszos szintén töltött három hónapot Derekegyházon, azóta pedig a gondozók megfenyegették, hogy végleg áthelyezik oda, emiatt fél, szorong. 

Az intézményvezető szerint ez az eszköz - más intézménybe való áthelyezés - a terápia része, a környezetből való kiemelés jó hatással van az ellátottakra. 

Az áthelyezésekre vonatkozóan azonban dokumentáció nem került bemutatásra. A korlátozó intézkedések alkalmazásáról a gondnokot, hozzátartozót nem értesítik. Az emelet lakószobáit 9-15 óra között zárva tartják. Az intézményben dolgozók szerint csak ezekkel az eszközzel tudják elérni, hogy az ellátottak részt vegyenek a munkaterápiás foglalkozásokon, illetve a fejlesztő foglalkozásokon. 

A vizsgálatot végzők megállapították, hogy az ápolásra, gyógykezelésre szoruló beteg ellátottak esetén a betegjogok korlátozottan érvényesülnek: az emberi méltósághoz való jog, a kapcsolattartás joga és a tájékoztatáshoz való jog érvényesülése aggályos. 
Az Szt. alapján a fogyatékkal élő személyek speciális jogai tekintetében a vizsgálat megállapította, hogy valamennyi ellátott felülvizsgálata megtörtént a jogszabályi követelményeknek megfelelően. A vizsgálatok eredményéről tájékoztatják az ellátottakat és törvényes képviselőjüket. A képesség- és készségfejlesztő foglalkozások megfelelő szintűek. 

Az ellátottak elmondták, hogy nem lehet senkinek mobiltelefonja, az egyik ellátott - aki nem áll gondnokság alatt - pedig arról számolt be, hogy öt éve kapott kerékpárját sem használhatja, a padláson elzárták.

A Közigazgatási Hivatal fellépése nyomán a büntető jellegű intézkedések alkalmazásának felszámolása megkezdődött. A Hivatal intézkedett, hogy a lakószobákat nyitva tartsák, valamint a többi szabálytalanság megszüntetésére is felhívta az intézményt. Az intézkedések elrendelésének bizonyítására az intézményből faxon megküldték a vezetői utasításokat a Hivatalnak. 

A Közigazgatási Hivatal a fenntartónak is jelezte a vizsgálat során tapasztalt hibákat, az intézmény határozatlan idejű működési engedélyét pedig határozott idejűvé változtatta. Tájékoztatott továbbá, hogy az intézmény működését, az igazgató által tett intézkedések eredményességét újra - előzetes bejelentés nélkül - a helyszínen fogja megvizsgálni. 

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam;
13. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot;
54. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani;
(2) Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.
55. § (1) szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani;
58. § (1) Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén - törvényben meghatározott esetek kivételével - megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga (…)
70/D. § (1) bekezdése előírja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. 

Az ügy jogszabályi háttere

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (Szt.)

94/E. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményi ellátást igénybe vevő ellátottnak joga van szociális helyzetére, egészségi és mentális állapotára tekintettel a szociális intézmény által biztosított teljes körű ellátásra, valamint egyéni szükségletei, speciális helyzete vagy állapota alapján az egyéni ellátás, szolgáltatás igénybevételére. Az alap- és nappali ellátásban részesülő számára az igénybe vett ellátáshoz kapcsolódó, az e törvényben meghatározott általános vagy speciális jogokat is biztosítani kell.
(2) A szociális szolgáltatások biztosítása során tilos a hátrányos megkülönböztetés bármilyen okból, így különösen az ellátott neme, vallása, nemzeti, etnikai hovatartozása, politikai vagy más véleménye, kora, cselekvőképességének hiánya vagy korlátozottsága, fogyatékossága, születési vagy egyéb helyzete miatt. Az ellátást igénybe vevő jövedelmi helyzetét csak a törvényben, illetve törvény felhatalmazása alapján készült kormányrendeletben meghatározott esetekben és feltételek mellett lehet vizsgálni.
(4) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény az általa biztosított szolgáltatást olyan módon végzi, hogy figyelemmel legyen az ellátást igénybe vevőket megillető alkotmányos jogok maradéktalan és teljes körű tiszteletben tartására, különös figyelemmel
a) az élethez, emberi méltósághoz,
b) a testi épséghez,
c) a testi-lelki egészséghez
való jogra.
(6) Az intézmény nem korlátozhatja az ellátottat a személyes tulajdonát képező tárgyai, illetve mindennapi használati tárgyai használatában, kivéve a házirendben meghatározott azon tárgyak körét, amelyek veszélyt jelenthetnek az intézményben élők testi épségére. A veszélyeztető tárgyak körét, ezen tárgyak birtoklásának feltételeit, illetve ellenőrzését a házirend szabályozza. A korlátozás azonban nem érintheti a mindennapi használati tárgyakat.
(9) Az ellátást igénybe vevőnek joga van az intézményen belüli és intézményen kívüli szabad mozgásra, figyelemmel a saját és társai nyugalmára, biztonságára. Az intézmény házirendje meghatározza az intézményből történő távozás és visszatérés rendjét. Az ellátást igénybe vevőnek az igénybevételi eljárás során részletes és pontos tájékoztatást kell adni az intézményen belüli és az eltávozás esetére kialakított szabályokról.
(12) Amennyiben az intézményben ellátott személy betegsége miatt ápolásra, gyógykezelésre szorul, ellátása során figyelemmel kell lenni az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.) betegek jogait szabályozó rendelkezéseire.

Az egyes ellátotti csoportok speciális jogai
94/G. § (1) A pszichiátriai betegeket ellátó bentlakásos intézményben, ha a gondozott személy veszélyeztető, vagy közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít, az Eütv. vonatkozó rendelkezéseit kell értelemszerűen alkalmazni.
(2) A korlátozó intézkedés, eljárás - amely elsődlegesen a pszichés megnyugtatás, kivételesen a szabad mozgásban történő korlátozás, illetve farmakoterápia, valamint az intézményen belüli elkülönítés, vagy ezen eszközök komplex alkalmazása - nem lehet büntető jellegű, és csak addig tarthat, illetve az adott helyzethez igazodóan csak olyan mértékű és jellegű lehet, amely a veszély elhárításához feltétlenül szükséges.
(3) A korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásának elrendelésére az intézmény orvosa, az orvos elérhetőségének hiányában a vezető ápoló jogosult. Ez utóbbi esetben az orvost azonnal értesíteni kell a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásáról, és azt az intézmény orvosának jóvá kell hagynia. A döntést a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazását megelőzően, ha ez nem lehetséges, az intézkedés megtételét követően azonnal a külön jogszabályban meghatározott írásos formában dokumentálni kell. Az intézkedés csak addig maradhat fenn, amíg a veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető állapot tart.
(4) Az intézmény orvosa a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásáról tájékoztatja az intézmény vezetőjét. Az intézményvezető feladata az intézkedéshez szükséges feltételek, illetve szükség esetén a többi ellátott védelmének biztosítása. Az intézményvezető negyvennyolc órán belül köteles tájékoztatni az ellátottjogi képviselőt a korlátozó intézkedés, eljárás tényéről. Amennyiben az ellátást igénybe vevő cselekvőképtelen, intézménybe történő felvételkor az intézményvezető külön jogszabályban meghatározott írásos formában tájékoztatja az ellátást igénybe vevőt, illetve törvényes képviselőjét a korlátozó intézkedés esetén az ellátottjogi képviselő megkeresésének szükségességéről.
(5) E törvény alkalmazásában veszélyeztető magatartásnak minősül, ha az ellátott pszichés állapotának zavara következtében saját vagy mások életére, egészségére, testi épségére jelentős veszélyt jelenthet, de a megbetegedés jellegére tekintettel a sürgős intézeti gyógykezelésbe vétel nem indokolt.
(6) E törvény alkalmazásában közvetlen veszélyeztető magatartásnak minősül, ha az ellátott pszichés állapotának akut zavara következtében saját vagy mások testi épségére, egészségére, életére közvetlen és súlyos veszélyt jelent.
(7) A korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazása ellen az ellátást igénybe vevő vagy törvényes képviselője panasszal élhet az intézmény fenntartójánál. A panasz kivizsgálásához és a döntéshez a fenntartó szakértőként pszichiáter szakorvost vesz igénybe.
(8) A 94/G. § rendelkezéseit kell alkalmazni a fogyatékos személyeket, illetve a szenvedélybetegeket ellátó bentlakásos intézmények esetében is.

Egyes szociális intézményben elhelyezettek felülvizsgálatának közös szabályai
113/D. § (1) A felülvizsgálat az ellátást igénybe vevők egészségi, fizikai és mentális állapotának, illetve készségeinek, képességeinek vizsgálata a részükre biztosított ellátási forma, a kialakított gondozási terv, valamint az egyéni fejlesztés megfelelősége szempontjából.
(2) A felülvizsgálat elvégzése az intézményi jogviszonyban álló személy esetében kötelező és térítésmentes. Az ellátást igénybe vevő (törvényes képviselője) - a felülvizsgálat esedékességének időpontjától függetlenül - évente egy alkalommal, külön jogszabályban meghatározott térítési kötelezettség mellett kérheti a felülvizsgálat elvégzését. A felülvizsgálatot az ellátást igénybe vevő személyi méltóságának tiszteletben tartásával kell elvégezni.

1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (R.)

188/1999. (XII. 16.) Kormányrendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről. 

9/1999. (XI. 24.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevételéről

11/2000. (X. 18.) SzCsM rendelet a fogyatékos személyek otthonában élő és a rehabilitációs intézményben elhelyezett személyek állapotának felülvizsgálatáról

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)

A vizsgálat megállapításai

Eljárásom során azt vizsgáltam, hogy az intézményben nyújtott ellátás, gondozás során sérültek-e az ellátottak alkotmányos jogai. 
A rendelkezésemre bocsátott tájékoztatás alapján megállapítom, hogy a beadványban megfogalmazott sérelem, mely szerint a lakókat fizikailag bántalmazzák nem minősült megalapozottnak. 

Az intézményben alkalmazott fegyelmezési gyakorlattal, illetve a korlátozó intézkedésekkel összefüggésben viszont súlyos jogsértésekre derült fény:
Az otthon „sajátos” szankció-rendszert alkalmaz az ellátottak fegyelmezése, illetve a konfliktusok elkerülése érdekében. Így gyakoriak a kimenő megvonások, a költőpénz-megvonások, az ellátottak elkülönítése („gondolkodó”), a hosszabb-rövidebb időre más intézménybe történő elhelyezés. Az ellátottak beszámoltak továbbá az ún. pizsamára ítélésről. Az elkülönítés körülményei is embertelenek, sőt szükség esetén segítséget sem tud kérni az ellátott. A társintézménybe történő ideiglenes áthelyezésről, annak időtartamáról a gondozottat nem tájékoztatják, az erre vonatkozó dokumentációt pedig nem tudták bemutatni. A korlátozó intézkedések alkalmazásáról a gondnokot, hozzátartozót szintén nem értesítik.

Az Szt. 94/G. § szakasza szerint ha a gondozott személy veszélyeztető, vagy közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít, az Eütv. vonatkozó rendelkezéseit kell értelemszerűen alkalmazni. A korlátozó intézkedés, eljárás nem lehet büntető jellegű, és csak addig tarthat, illetve az adott helyzethez igazodóan csak olyan mértékű és jellegű lehet, amely a veszély elhárításához feltétlenül szükséges. 

Az intézményben alkalmazott korlátozás büntető jellegére utal, hogy az eset bekövetkeztekor az eseménynaplóban - előre - rögzítették a korlátozó intézkedés időtartamát, a lakó állapotváltozása ellenére pedig folyamatosan fenntartották a fizikai elkülönítést. Az ellátottak meghallgatásuk során is beszámoltak a gondolkodóról, volt, aki maga is volt ilyen jellegű büntetésben, és valamennyien hallottak az ún. pizsamára ítélésről.

Az Alkotmánybíróság már a 64/1991. (XII. 17.) AB határozatban kifejtette: „Az emberi méltósághoz való jog azt jelenti, hogy van az egyén autonómiájának, önrendelkezésének egy olyan, mindenki más rendelkezése alól kivont magja, amelynél fogva - a klasszikus megfogalmazás szerint - az ember alany marad, s nem válhat eszközzé vagy tárggyá. (…) A méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit.” 

Az Eütv 192. § (1) bekezdése szerint „a személyes szabadságában bármely módon (fizikai, kémiai, biológiai vagy pszichikai módszerrel, illetve eljárással) csak a veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartású beteg korlátozható. A korlátozás csak addig tarthat, illetőleg olyan mértékű és jellegű lehet, amely a veszély elhárításához feltétlenül szükséges.”

Az emberi méltósághoz való jog azonban ebben az esetben sem korlátozható: Az Alkotmány 54. §-a nemcsak az élethez és a méltósághoz való jogot tartalmazza. Az Alkotmány 54. § (2) bekezdése az emberi méltósághoz való jog megvalósulásával összefüggésben rögzíti a kínzás, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalmát. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint - összhangban a vonatkozó nemzetközi dokumentumokkal és azok értelmezésével - ez a tilalom abszolút, azaz nem lehet mérlegelni vele szemben semmilyen más alkotmányos jogot vagy feladatot. Az Alkotmány 54. § (2) bekezdésébe foglalt abszolút tilalom az 54. § (1) bekezdése szerinti emberi méltósághoz való jog része. A korlátozás alkotmányossága a szükségességi/arányossági teszt alapján dönthető el. (36/2000. (X. 27.) AB határozat)

A fenti szabályoknak, az egészségügyi törvény általános elveinek, valamint az Alkotmánynak is ellentmond, ezért megengedhetetlen az a gyakorlat, mely alapján egy intézmény falain belül az ellátottak megalázó, kiszámíthatatlan büntetéseket kénytelenek elviselni. A feltétlenül szükséges mértéket meghaladó korlátozás sértette az ellátottak emberi méltósághoz fűződő jogait, illetve a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogukat.

A fentiek alapján megállapítom, hogy az intézmény azáltal, hogy büntető jellegű szankciókat alkalmazott az ellátottakkal szemben, az emberi méltóságához, valamint az egészséghez való alkotmányos jogokkal összefüggő súlyos sérelmet okozott.

Az Szt. 94/E §-a szerint „az ellátást igénybe vevőnek joga van az intézményen belüli és intézményen kívüli szabad mozgásra, figyelemmel a saját és társai nyugalmára, biztonságára. Az intézmény házirendje meghatározza az intézményből történő távozás és visszatérés rendjét. Az ellátást igénybe vevőnek az igénybevételi eljárás során részletes és pontos tájékoztatást kell adni az intézményen belüli és az eltávozás esetére kialakított szabályokról.” A szabad mozgás korlátozására az Szt. 94/G. § szakasza szerint van mód. Az otthonban ugyanakkor az intézményvezető illetve a vezető ápoló döntései alapján, büntető jelleggel került sor az eltávozás megtagadására is. Ha a kimenőmegvonást nem a gondozott egészségi állapota teszi szükségessé, hanem kizárólag retorzióként alkalmazzák, akkor az az emberi méltósághoz és a szabad mozgáshoz való alkotmányos jogok sérelmét jelenti.

A vizsgálatot végzők megállapították, hogy a dolgozók durva és sértő hangnemet használnak az ellátottakkal szemben. Az otthon szakszemélyzetének fegyelmezési gyakorlata, illetve az általuk alkalmazott hangnem - a folyamatos szóbeli agresszió - szintén sérti a gondozottaknak az Alkotmányban biztosított emberi méltósághoz és a személyi szabadsághoz való jogait, ezért visszásságot okoz.

A korlátozások elrendeléséről való értesítés, tájékoztatás elmulasztása az egészségügyről szóló törvény rendelkezéseinek sérelmével összefüggésben sértette a jogállamiság és ennek lényegi elemét képező jogbiztonság alkotmányos követelményét.

Az emeleti lakószobák ajtajait 9-15 óra között zárva tartják. Ezzel összefüggésben megállapítom, hogy az intézmény visszásságot okozott az Alkotmányban biztosított emberi méltóságához, valamint a szabad mozgáshoz való jogokkal összefüggésben. 
A durva jogsértések álláspontom szerint felvetik az intézmény vezetőjének, illetve dolgozóinak fegyelmi felelősségre vonásának szükségességét is.

A vizsgálat megállapította, hogy az ápolásra, gyógykezelésre szoruló beteg ellátottak esetén a betegjogok ugyancsak korlátozottan érvényesülnek: az emberi méltósághoz való jog érvényesülése aggályos. 

Az Szt. 94/E. § (6) bekezdése szerint az intézmény nem korlátozhatja az ellátott személyes tulajdonát képező tárgyai, illetve mindennapi használati tárgyai használatában, kivéve a házirendben meghatározott azon tárgyak körét, amelyek veszélyt jelentenek az intézményben élők testi épségére. Az intézmény ugyanakkor indokolatlanul tiltja bizonyos használati tárgyak birtoklását, használatát, ezáltal visszásságot okoz a tisztességes eljáráshoz, valamint tulajdonhoz fűződő jogokkal összefüggésben.

Ajánlás, kezdeményezés

Megköszönve a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal munkáját, az Obtv. 21. § (1) bekezdéseiben biztosított hatáskörömben, a megállapított alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok azonnali orvoslása érdekében kezdeményezem a Szivárvány Szakosított Szociális Otthon vezetőjénél, hogy haladéktalanul szüntesse meg a büntető jellegű kimenőmegvonás, a költőpénz-megvonás, a korlátozó intézkedések alkalmazásának, a lakószobák zárva tartásának, a lakók személyes tárgyai használata indokolatlan korlátozásának napi gyakorlatát, egyben gondoskodjék a durva és sértő hangnem tilalmának maradéktalan érvényesüléséről.

Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján ajánlással fordulok az otthon fenntartójához. Felkérem Hódmezővásárhely Megyei Jogú Város Polgármesterét, hogy jelentésemet tárja a Közgyűlés elé, és egyidejűleg haladéktalanul gondoskodjon a fent részletezett, alkotmányos jogokat súlyosan sértő intézményi gyakorlat megszüntetéséről, a eltárt hiányosságok megszüntetéséről és azok folyamatos ellenőrzéséről. Az Obtv. 24. §-a alapján felkérem továbbá, hogy fegyelmi eljárás keretében tisztázzák az érintettek felelősségét a kialakult helyzetért. 
Felszólítom az érintetteket, hogy a kezdeményezéssel illetve ajánlással kapcsolatos állásfoglalásukról, a megtett intézkedéseikről az Obtv. 20-21. §-aiban előírt harminc, illetve a 24. §-ában előírt hatvan napos határidőn belül tájékoztassanak. 

Budapest, 2004. március 10.

Lenkovics Barnabás