Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az OBH 3301/2003. sz. ügyben

Előadó: dr. Tasi Katalin

A vizsgálat megindulása

A panaszos a levelében a Budapesti Temetkezési Intézet Rt. (a továbbiakban: BTI Rt.), a kispesti „öreg” temetőben végrehajtandó újbóli használatba vételi átalakítás során tanúsított eljárását kifogásolta. 

A panaszos arról tájékoztatott, hogy a BTI Rt. a temető átrendezése miatt meghirdette az egyes számú parcella kiürítését, melyben hozzátartozója is nyugszik, így a sírhely használati idejének meghosszabbítására panaszosnak nem volt lehetősége, csupán az erre kijelölt – hármas számú – parcellába történő áthelyezésre, azaz új sírhely megváltására. Ezzel kapcsolatban azt sérelmezte, hogy a BTI Rt az új sírhely megváltásán túl az exhumálás költségeit is rá kívánja terhelni. 

A panasszal összefüggésben előzetes információszerzés céljából rövid úton kerestem meg a BTI Rt. munkatársát és a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatala Közmű Ügyosztályának munkatársát, akiktől megtudtam, hogy a temetőt korábban már egyszer lezárták, így annak újbóli megnyitása van folyamatban, amelynek feltételeiről a BTI Rt. a Kispesti Önkormányzattal megállapodott, azonban a Fővárosi Közgyűléshez – előzetes megkeresésemig – nem érkezett a temető újbóli megnyitásakor kötelezően előírt közgyűlési határozat meghozatala iránti kérelem.

A panasz, valamint a rendelkezésemre bocsátott egyéb információk alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ és 17. §-ainak értelmében vizsgálatot indítottam, mert felmerült az emberi méltósághoz fűződő jog – összefüggésben a kegyeleti jogokkal – valamint a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz való jog sérelmének gyanúja. 

Hivatkozással az Obtv. 18. § (3) bekezdésére, felkértem a Fővárosi Önkormányzat Főjegyzőjét, hogy a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény 7. § (2) bekezdésében meghatározott jogkörénél fogva vizsgálja meg, hogy a BTI Rt. a rá irányadó jogszabályi rendelkezéseket betartva járt-e el a kispesti öreg temető újbóli megnyitásakor, valamint hogy jogszerű volt-e az exhumálási díjak megállapítása és annak megállapodás hiányában a hozzátartozókra történő terhelése. 

Érintett alkotmányos jogok 

1949. évi XX. törvény
A Magyar Köztársaság Alkotmánya

2. § A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 

54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. 

Egyéb kapcsolódó jogszabályok

1999. évi XLIII. törvény
A temetőkről és a temetkezésről

145/1999. (X. 1.) Korm. rend.
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról

20. § (1) Temetőt vagy temetőrészt a terület más célú felhasználása esetén a temetési helyek kiürítésével lehet megszüntetni.
(2) A lejárt használati idejű temetési helyek kiürítéséről a temető tulajdonosa (üzemeltetője) gondoskodik.
(3) Azoknak a temetési helyeknek az áthelyezéséről, amelynek a használati ideje még nem járt le, a temetési hely felett rendelkezni jogosulttal kötött megállapodás alapján, a temető tulajdonosa (üzemeltető) gondoskodik. Az áthelyezett temetési hely használati ideje az eredetileg megváltott temetési hely használati idejéhez képest nem változik.
(4) Ha a lejárt használati idejű temetési helyen lévő holttestmaradványokat az elhunyt hozzátartozója máshol el kívánja temetni, erről a kiürítésre megjelölt időpontig kell gondoskodnia. Ennek hiányában a holttestmaradványokat (az urnákat) a kiürítésre megjelölt időpontot követő 6 hónap elteltével - az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatnak a temető fekvése szerint illetékes városi, fővárosi kerületi intézete (továbbiakban: intézet) jelenlétében - közös sírhelyben kell elhelyezni, illetve a hamvak az arra kijelölt helyen szétszórhatók.

A Fővárosi Közgyűlés 58/2000. számú közgyűlési rendelete

A megállapított tényállás

A főjegyzői vizsgálat megállapításai, valamint a rendelkezésemre bocsátott iratok alapján a következőket tártam fel.

A Fővárosi Tanács V.B. 1975. július 31-i hatállyal döntött a Budapest XIX. Kerület Mária utcai temető (Kispesti „öreg” temető) lezárásáról, amelybe 2000. december 31-ig nem végeztek koporsós temetést.

A Budapest Főváros Önkormányzata és a BTI Rt. között 2001. március 31-én kötött köztemetői megállapodás és kegyeleti közszolgáltatási szerződés melléklete valamint Budapest Főváros Közgyűlésének a köztemetőkről és a temetkezés rendjéről szóló 58/2000. (X. 26.) önkormányzati rendelete alapján a Kispesti „öreg” temető köztemetői megállapodással érintett temetőterületnek kell tekinteni, melynek kizárólagos üzemeltetője a BTI Rt. 

A temető újbóli megnyitását célzó intézkedések meghozatalához az szolgált alapul, hogy a Kispesti „új” temetőben további koporsós temetés teljesítésére nem állt rendelkezésre terültet. Az „öreg” temetőt (a továbbiakban: temető) illetően a 25 éves porladási idő lejárta előtt, 1999-ben készítette el egy Kft. az újranyitás fejlesztési programját, majd 2000. februárjában Budapest Főváros XIX. Kerületi Önkormányzata és a BTI Rt. között együttműködési megállapodás született a temetőben a koporsós temetések újbóli bevezetését célzó intézkedések összehangolására, megvalósítására.

A vizsgálat megállapításai

Vizsgálatom elsősorban arra irányult, hogy a lejárt használati idejű sírhelyekkel kapcsolatban meghirdetett kiürítési eljárás a jogszabályoknak megfelelően történt-e, illetve, hogy a panaszos által kifogásolt – az exhumálási díjat és az újabb sírhely megváltását tartalmazó – átalányár megállapítása jogszerű volt-e vagy sem, és hogy ezzel összefüggésben megállapítható-e alkotmányos joggal kapcsolatos sérelem.

1.

A temetőkről és temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény (a továbbiakban: Tv.) alapvető célja az elhunytak emlékének méltó megőrzése és ápolása, a temetkezés kegyeleti és közegészségügyi funkcióinak érvényesítés, valamint a hazai temető- és temetkezési kultúra fejlesztése. A temetkezési tevékenység ellátása és a temetők fenntartása, üzemeltetése olyan anyagi-műszaki, illetve humán jellegű közszolgáltatás, amelynek megszervezése, zavartalan lebonyolítása alapvetően kegyeleti célokat szolgál. Ezt a szolgáltatást – szoros összefüggésben az emberi méltósághoz való alkotmányos alapjoggal – kényszerűen kell elvégezni. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény kötelező önkormányzati feladatként határozza meg a köztemetők fenntartását, a Tv. pedig e feladat ellátásának kereteit állapítja meg.

„A temetőfenntartói tevékenység és ehhez kapcsolódóan az üzemeltetés a tulajdonos törvényes joga és kötelezettsége. A köztemető fenntartásáért és működéséért való felelőssége a települési önkormányzat képviselőtestülete, Budapesten a Fővárosi Közgyűlés viseli. Ez a felelősség akkor is fennáll, ha a köztemető üzemeltetését az önkormányzat önkormányzati intézmény létrehozásával vagy saját tulajdonú gazdasági társaság alapításával oldja meg. Az önkormányzat a temető üzemeltetésére kötött szerződés ellenére maga felel a temető fenntartásáért.”[1] 

A Kispesti „öreg” temetőben lévő sírhelyek használati ideje 2000. december 31-én lejárt. Ezt a parcellát hirdette meg a temetőt üzemeltető BKI Rt. megszüntetésre, az újbóli koporsós betemetésekre való későbbi alkalmassá tétel céljából. Ennek előfeltétele, hogy a parcellát/parcellákat kiürítsék. A BTI Rt. meg is hirdetett területeket a kiürítésre. A megszüntetésre kijelölt időpontig lehet rendelkezni az áthelyezésről, meghosszabbításról vagy a csontmaradványok áthelyezésének lehetőségéről. Ha lejárt a megszüntetésre kijelölt időpont, a területet újra be lehet temetni, e célból át lehet rendezni, kegyeleti parkot lehet létesíteni.

A kiürítéssel kapcsolatba a főjegyzői vizsgálat megállapította, hogy a BTI Rt. bár jóhiszeműen, mégis jogszabályi rendelkezésekbe ütközően járt el, amikor a temetőn belüli holttestmaradványok áthelyezésére átalánydíjat állapított meg.

Álláspontom szerint önmagában az, hogy a parcella újbóli megnyitását elrendelte, és hogy ebből következően a korábbi sírhelytulajdonosokat tájékoztatta a parcella megszüntetéséről, valamint hozzátartozójuk maradványainak új sírhelyen történő eltemetésének lehetőségéről, megfelel a hatályos jogszabályi rendelkezéseknek. Ilyen esetben az is jogszerű, hogy mind az exhumálás díját, mind pedig az új sírhely megváltásának díját a hozzátartozó fizesse meg. Ami mégis jogszerűtlen, az ennek a két díjtételnek az üzemeltető által átalánydíjként, egy összegben történő megállapítása. Ez egyrészt azért aggályos, mert amíg a temetkezési szolgáltatások szabadáras szolgáltatások és azok meghatározására a temető üzemeltetője jogosult, addig a kegyeleti közszolgáltatások meghatározására a települési önkormányzat, jelen esetben tehát a Fővárosi Önkormányzat jogosult. Köztemetőben a díjak megállapítását nem lehet az üzemeltetőre bízni, azokat önkormányzati rendeletben kell meghatározni. Más kérdés, hogy a díjak beszedését az önkormányzat rábízhatja az üzemeltetőre. BTI Rt. ármeghatározása azért volt jogszabálysértő, mert a holttestmaradványok áthelyezésének, exhumálásának díja meghatározásán túl tartalmazta a temetési helyek újraváltásának díját is, amelynek megállapítására a BTI Rt. nem, csupán a fenntartó önkormányzat, önkormányzati rendelet alkotásával lett volna jogosult.

Ezt a hibát a Fővárosi Önkormányzat Főjegyzője észlelte és a vizsgálatom megindulását követően a Fővárosi Önkormányzat úgy orvosolta, hogy Közgyűlésének 2003. november havi ülésén megalkotta a 65/2000. számú, a kegyeleti közszolgáltatások díjainak megállapítására vonatkozó rendeletének módosítását, és megállapította a 2004. január. 1-től hatályos közszolgáltatási díjakat a vizsgálattal érintett temetőre nézve. Továbbá felszólította a BTI Rt-t a Kispesti „öreg” temetőben újraváltott temetkezési helyek megőrzésére, valamint a jogosulatlanul megállapított és számlázott exhumálási és sírhely újraváltási díjak egyösszegű visszafizetésére. Erről értesítette az újraváltott temetkezési hellyel rendelkezni jogosultakat a fenti intézkedésekről, valamint arról, hogy az újraváltott sírhelyek 25 éves használati ideje a temető újranyitásától kezdődik.

Ezzel kapcsolatban megállapítom, hogy az a tény, hogy a temető üzemeltetőjének hibáját sem a fenntartó önkormányzat, sem pedig a törvényességi felügyeletet ellátó jegyző nem észlelete idejében, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott. Tekintve azonban, hogy vizsgálatom megindulását követően, és a kérésemre lefolytatott ellenőrzés alkalmával a jegyző a hibát saját hatáskörében észlelte és orvoslása iránt megnyugtatóan intézkedett, kezdeményezéssel nem élek. 

Másrészt azért is aggályos az átalánydíj megállapítása, mert az gondokat okozhat a számviteli elkülönítésben. Az üzemeltető az üzemeltetésen kívül temetkezési szolgáltatást is végezhet, de csak ha a számviteli szabályoknak megfelelően az üzemeltetéssel, fenntartással kapcsolatos bevételeit és kiadásait elkülöníti a temetkezési szolgáltatás bevételeitől és kiadásaitól. Ez biztosítja, hogy az önkormányzat ne finanszírozza a gazdálkodó szervezet más irányú feladatait.

2.

A jogszabályi előírásnak megfelelően járt el a BTI Rt, amikor 2000. februárjától 2002. októberéig a temető egyes parcelláit meghirdette kiürítésre, így biztosítva lehetőséget a maradványok új parcellában történő elhelyezésére a hozzátartozóknak. A főjegyzői vizsgálat megállapította, hogy ezzel kapcsolatban a hozzátartozók felé fennálló tájékoztatási kötelezettségének – figyelmen kívül hagyva most az ármeghatározással kapcsolatos helytelen jogértelmezéssel kapcsolatos aggályokat – a BTI Rt. maradéktalanul eleget tett. 

3.

A lezárt, nem működő temető ismételt használatba vételekor a létesítésre irányadó szabályokat rendeli alkalmazni a Tv. 12. §-a. A törvény 9. § (1) bekezdésének b) pontja írja elő ravatalozó létesítését is, ám a főjegyzői jelentés megállapította, hogy a jogszabályoknak megfelelő ravatalozó a vizsgálat időpontjáig nem készült el. E tárgyi feltétel hiánya azonban megakadályozta azt, hogy a temető újbóli megnyitása iránti kérelemmel fordulhasson a BTI a Fővárosi Közgyűléshez.

A Tv. 43. §- a szerint a törvény hatályba lépésekor már meglévő temető tulajdonosának a 9. §-ban meghatározott temetői létesítményeket és közműveket a tv. hatályba lépését követő 5 éven belül, azaz 2004. szeptember 30-ig kell megépítenie. A temetői létesítmények megépítésére irányuló kötelezettség teljesítése azonban nem járhat olyan temetési helyek felszámolásával, amelyek használati ideje még nem járt le. Ha mégis ilyen temetési hely felszámolása válik szükségessé, az csak akkor lehetséges, ha a temető tulajdonosa ebben a temetési hely felett rendelkezni jogosulttal megállapodik. Az áttemetés költségeit ebben az esetben a tulajdonosnak kell viselnie. A vizsgálat által érintett esetben azonban nem erről van szó. Igaz, hogy a temető újbóli megnyitása szükségessé vált, és ezért új ravatalozó megépítése is elengedhetetlen, az exhumálással érintett területek használati ideje azonban 2000. december 31-én lejárt. Ebben az esetben azonban elrendelhető megállapodás híján is a parcella megszüntetése, és a hozzátartozókra terhelhető mind az exhumálás, mind pedig az új sírhely megváltásának díja. Az exhumálás költségeinek viseléséről expressis verbis nem rendelkezik a jogszabály, mégis, értelmezéséből erre következtethetünk, hiszen a törvény végrehajtásáról szóló 145/1999. (X. 1.) Korm. rend. 20. § (4) bekezdésének első mondata úgy fogalmaz, hogy ha a lejárt használati idejű temetési helyen lévő holttestmaradványokat az elhunyt hozzátartozója máshol el kívánja temetni, erről a kiürítésre megjelölt időpontig kell gondoskodnia. Álláspontom szerint a gondoskodnia szó ebben az esetben azt is jelenti, hogy az újratemetéssel kapcsolatos költségeket is a hozzátartozónak kell viselni. Ezzel összefüggésben az emberi méltósághoz való jog részét adó kegyeleti joggal kapcsolatban alkotmányos visszásság fennállására okot adó körülmény létét, alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg. 

Kezdeményezés

A számviteli elkülönüléssel kapcsolatban tett megállapításaimra hivatkozással felhívom a Fővárosi Önkormányzat főjegyzőjét, hogy a temető újbóli megnyitását elhatározó döntést követő időszakra, valamint az átalánydíjas exhumálások megkezdését követő időszakra nézve tekintse át a BTI Rt. gazdálkodását, és amennyiben szükséges, intézkedjen a felmerülő hibák orvoslásáról.

Budapest. 2004. március 8.

Lenkovics Barnabás

[1] Laborcné – dr. Bekényi – Horváth : Útmutató a temetkezési jogszabályok alkalmazásához; Perfekt Gazdasági tanácsadó, Oktató és Kiadó Rt. Budapest. 2000. (33. oldal) ISBN: 963 394 399 X