OBH 168/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos sérelmezte a Budapesti Ügyvédi Kamaránál ügyvédi tevékenységgel szemben általa kezdeményezett előzetes vizsgálati eljárás megszüntetését és a megszüntető határozat ellen a Magyar Ügyvédi Kamarához előterjesztett fellebbezése elutasítását. 
	A panasz alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során áttanulmányoztam a panaszt és mellékleteit.

Érintett alkotmányos jogok
	A jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 
	
A vizsgálat megállapításai

1.	Megállapítottam, hogy a panaszos, mint vevő ingatlan adásvételi szerződést kötött 1996. június 27-én. A szerződés szerint a panaszos megvásárolta az eladók tulajdonát képező budapesti ingatlant. A szerződést - nem a jelen panasszal érintett - ügyvéd szerkesztette és ellenjegyezte. 
	A panaszos és az eladók a szóban forgó adásvételi szerződést a panaszolt ügyvéd okiratszerkesztői közreműködésével 1998. február 16-án felbontották. Az ügyvéd a szerződés elkészítésével, valamint az abból adódó egyéb teendők ellátásával kapcsolatos megbízást nem foglalta írásba és nem szerezte be az ingatlan tulajdoni lap másolatát. Ugyanezen a napon a felek elszámolási kötelezettséget tartalmazó "Elismervény" elnevezésű szerződést is kötöttek. Abban az eladók kötelezettséget vállaltak arra, hogy - a felbontott adásvételi szerződésre figyelemmel - 1998. április 30-ig a panaszosnak 500 ezer Ft-ot, a vételár fennmaradó részét, vagyis egymillió Ft-ot pedig ügyvédi letét útján visszafizetnek. A szóban forgó elismervényt is a panasszal érintett ügyvéd szerkesztette. Az ügyvéd nem készített írásbeli megbízást a felek ezen megállapodása elkészítésére sem, sőt az általa szerkesztett iratban nem határozta meg, hogy az eladók mely időpontig kötelesek az egymillió Ft-ot letétbe helyezni, és milyen letéti feltételeket kell a feleknek betartani. 
	Megállapítottam továbbá, hogy a panaszos az ügyvédtől 1998. április 30-án átvett 500 ezer Ft-ot vételár visszafizetés címén. 1998. szeptember 30-án kelt értesítésében pedig az ügyvéd arról tájékoztatta a panaszost, hogy ügyfelei - a korábbi eladók - 1999. január hónaptól, részletekben szándékozzák visszafizetési kötelezettségüket teljesíteni. Ez azonban elmaradt, mert a volt eladók a pénzt nem helyezték letétbe. Ez utóbbiról az ügyvéd 1998. december 7-én kelt levelében tájékoztatta a panaszost.
	Az iratokból kitűnik az is,  hogy a panaszos az adásvételi szerződés felbontását követő mintegy egy év elteltével érdeklődött az általa kifizetett vételár még vissza nem fizetetett részének teljesítése időpontjáról. Az ügyvéd azt a választ adta, hogy ügyfelei tartózkodási helyét nem ismeri.
	A panaszos 1999. március 16-án kelt levelében bejelentést tett a Budapesti Ügyvédi Kamara Fegyelmi Tanácsához. Bejelentésében sérelmezte azt az eljárást, melyet az ügyvéd az 1996. június 27-én kelt adásvételi szerződés felbontásakor, valamint a felek vételár visszafizetésről szóló megállapodás elkészítésekor tanúsított. Kifogásolta továbbá az ügyvédi letéthez fűződő szabályok mellőzését.
	A Budapesti Ügyvédi Kamara fegyelmi megbízottja 1999. április 13-án kelt levelében kérte a panaszost bejelentésének kiegészítésére. Konkrétan arra várt választ, hogy a panaszolt ügyvéd milyen módon tévesztette meg őt, s ebből milyen sérelme származott. 
	A fegyelmi megbízott 1999. május 14-én kelt újabb átiratban értesítette a panaszost az előzetes vizsgálati eljárás elrendeléséről, egyben arról is tájékoztatta, hogy kárigényének elbírálása nem tartozik az ügyvédi kamara hatáskörébe, ilyen igényét - önkéntes teljesítés hiányában - a polgári peres eljárás szabályai szerint, bírói úton érvényesítheti.
	A panaszos által bejelentett ügyvéd ellen indult előzetes vizsgálati eljárást megszüntető, 1999. július 8-án kelt, 1999.V.88/7. számú határozatában a Budapesti Ügyvédi Kamara elnöke megállapította, hogy a panaszolt ügyvéd a tényállás felvételének elmulasztásával megsértette az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény (a továbbiakban: Üt.) 23. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezést, ami kimondja, hogy "A megbízást - a tanácsadás esetét kivéve - írásba kell foglalni. Az írásba foglalás elmaradása a megbízás érvényességét nem érinti, de ilyen esetben a megbízás tartalmának bizonyítása a megbízottat terheli." Megszegte továbbá az ügyvédi letétkezelésről rendelkező szabályzat előírásait is azzal, hogy a letéti szerződést nem foglalta írásba. A megbízás írásbafoglalásának elmaradásával összefüggésben a kamara elnöke azt az álláspontot alakította ki, hogy elévülés miatt az ügyvéd fegyelmi felelősségre vonhatósága megszűnt. Ezért az előzetes vizsgálati eljárást - az Üt. 47. § (1) bekezdés b) pontja alapján, ami így szól: "A kamara elnöke az előzetes vizsgálat után a következő határozatot hozza, illetve intézkedést teszi: ... az előzetes vizsgálat megszüntetése mellett kisebb súlyú fegyelmi vétség esetén írásban figyelmeztetést alkalmaz,..." - ebben a vonatkozásban megszüntette. A határozat indokolási részében kifejtette, hogy a panaszos 1999. március 18-án terjesztette elő az ügyvédi kamarához azon beadványát, melyben az ügyvéd 1998. február 16-án tanúsított magatartását kifogásolta. Az Üt. 41. § (1) bekezdése szerint pedig "Nem indítható fegyelmi eljárás, ha azt a kamara elnöke a fegyelmi vétségnek a tudomására jutásától számított 6 hónap alatt nem kezdeményezte, vagy a cselekmény befejezése óta 3 év eltelt." A kamara elnöke utalt továbbá a határozatban arra, hogy az Üt. 130. § (1) bekezdése azt is kimondja, hogy "A törvény hatálybalépése előtt elkövetett fegyelmi vétség a hatálybalépéstől számított 1 év alatt évül el, kivéve, ha az elévülési időből ennél kevesebb van hátra.", vagyis szerinte az elévülés bekövetkezett. Ugyanakkor a kamara elnöke megállapította, hogy a panaszolt ügyvéd 1999. áprilisában letéti megállapodás készítése nélkül vételezett be 500 ezer Ft ügyvédi letétet. Ezen írásbeliség elmaradásával is megsértette az ügyvéd a már hivatkozott Üt. 23. § (2) bekezdését, és megsértette a az ügyvédi letétkezelésről szóló szabályzatot is. Az ügyvédet ezen cselekménye miatt a kamara elnöke figyelmeztetésben részesítette.
	Megállapítottam, hogy a panaszos a Budapesti Ügyvédi Kamara elnökének előzetes eljárást megszüntető határozata ellen fellebbezéssel élt a Magyar Ügyvédi Kamarához. A Magyar Ügyvédi Kamara az 1999. október 25-én kelt, 47/1403/99/1F. számú határozatában a Budapesti Ügyvédi Kamara elnökének döntését helybenhagyta, a panaszos fellebbezésében foglaltakat nem tartotta alkalmasnak a megszüntető határozat megváltoztatására. A határozat indokolása tartalmazta, hogy a kifogásolt okiratokon a panaszos aláírása is szerepel, az adásvételi szerződést felbontó eladók vételár visszafizetési kötelezettsége teljesítésének nehézségei miatt pedig az ügyvéd nem vonható felelősségre. A Budapesti Ügyvédi Kamara határozatát azonban annyiban megváltoztatta, hogy az írásbeli figyelmeztetést kiterjesztette az ügyvéd 1998. február 16-i okirattal kapcsolatos mulasztásaira is. A Magyar Ügyvédi Kamara ugyanis úgy ítélte meg, hogy a Budapesti Ügyvédi Kamara elnöke által idézett jogszabályok szerint a szerződést felbontó okirattal összefüggő kifogások nem évültek el.

2.	Vizsgálatom eredményeként a következő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságokat állapítottam meg:
	
	- A Budapesti Ügyvédi Kamara elnöke - figyelemmel a panaszos azon érdekére is, hogy bejelentését a kamara olyan időn belül bírálja el, hogy az ügyvéd által elkövetett fegyelmi vétség ne évüljön el - megsértette a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogot. Az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot azzal okozta, hogy az előzetes vizsgálati eljárást megszüntető határozatot indokolatlanul hosszú idő, a bejelentés előterjesztésétől mintegy négy hónap múlva és olyan időpontban hozta meg, amikor a panaszolt ügyvéd felelősségrevonása elévülés miatt már nem volt lehetséges. 
	Fontos rámutatni, hogy a panaszos a kamaránál az ügyvéd 1998. február 16-i tevékenységét kifogásolta 1999. március 18-án előterjesztett beadványában. Az 1998. július 1-jén hatályba lépett Üt. 130. § (1) bekezdésében foglalt elévülési szabály szerint pedig "A törvény hatálybalépése előtt elkövetett fegyelmi vétség a hatálybalépéstől számított 1 év alatt évül el, ...", az egy éves elévülési idő tehát a beadvány előterjesztésekor még nem következett be, de a határozat, vagyis az érdemi döntés elkészítésekor, 1999. július 8-án már igen.
	Szükségesnek tartom kiemelni továbbá, hogy az Alkotmánybíróság már több határozatában (pl. a 72/1995. /XII. 15./ AB határozat) kifejtette, hogy a jogbiztonságnak elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás az állampolgár számára - adott esetben: az ügyvédi kamara elnökének döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. Az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot tehát erre tekintettel is meg kellett állapítanom.

	- A Magyar Ügyvédi Kamara is megsértette a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményét, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogot. A Budapesti Ügyvédi Kamara elnöke által alkalmazott figyelmeztetést ugyanis kiterjesztette a panaszolt ügyvéd 1998. február 16-i cselekményére. Ezzel hatáskörét túllépte. Az Üt. 47. § (3) bekezdése így szól: "... A Magyar Ügyvédi Kamara elnöksége a fellebbezést elutasítja, vagy a határozatot hatályon kívül helyezi, és a kamara elnökét új eljárásra utasítja." Az idézett jogszabályhely tehát nem tette lehetővé, hogy a Magyar Ügyvédi Kamara kiterjessze a Budapesti Ügyvédi Kamara elnöke által alkalmazott figyelmeztetést, ilyen jogosítvánnyal ugyanis nem ruházta fel a jogalkotó.
	Vizsgálati megállapításaim teljessége érdekében megjegyzem, hogy a szóban forgó előzetes vizsgálat megszüntetése, és a panaszolt ügyvéddel szemben alkalmazott figyelmeztetés megalapozottságát nem vizsgáltam, mivel az az ügyvédi kamara elnökének mérlegelési jogkörébe tartozik, az országgyűlési biztosnak pedig nincs lehetősége az ilyen jogkörben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben azonban ilyen jogsérelem nem merült fel.

	A megállapított alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom
	
	-  a Magyar Ügyvédi Kamara elnökének, mint szakmai feladatokat is ellátó köztestület vezetőjének, hívja fel a Budapesti Ügyvédi Kamara elnökének figyelmét arra, hogy határozatait az állampolgári bejelentéssel érintett ügyvéd fegyelmi felelősségrevonhatóságának megszűnése előtt, olyan időn belül hozza meg, hogy legyen figyelemmel az elintézési idő garanciális jelentőségére, illetve a jogbiztonság követelményére és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogra.

	Az Obtv. 21. § (1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva kezdeményezem
	- a Magyar Ügyvédi Kamara elnökénél, hogy az ügyvédi tevékenységet sérelmező panaszos bejelentése alapján elrendelt előzetes vizsgálat megszüntetése ellen benyújtott fellebbezés elbírálása során a jövőben maradéktalanul vegye figyelembe az Üt. 47. § (3) bekezdésében meghatározott jogkörét és azt ne lépje túl.

	Végül elengedhetetlennek tartom annak megvilágítását, hogy a Magyar Ügyvédi Kamara elnökénél miért nem a konkrét ügyre, illetve miért csak a jövőre vonatkozóan kezdeményeztem az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság elkerülésének megakadályozását. Ennek oka az, hogy - figyelemmel az Üt. 130. § (1) bekezdésére - 1999. július 1-jén bekövetkezett az az objektív elévülési idő, melyet követően a panaszolt ügyvéd nem vonható felelőssé az általa 1998. február 16-án elkövetett fegyelmi vétség miatt. Ezen kívül a panaszos hivatalunkhoz előterjesztett beadványa 2000. január 3-án kelt, tehát az elévülési idő beálltát követően már jelentősen hosszú idő eltelt.
	Kérem a Magyar Ügyvédi Kamara elnökét, hogy ajánlásommal és kezdeményezésemmel kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéséről az Obtv-ben meghatározott 30 napon belül szíveskedjen tájékoztatni. 

Budapest, 2000. május 31.

Gönczöl Katalin