Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-6046/2010. számú ügyben
(Kapcsolódó ügy: AJB-6047/2010)

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy a Szegedi Rendészeti Szakközépiskola édesapja büntetett előélete miatt nem javasolta a felvételét (alkalmatlannak minősítette). A panaszos fellebbezett a Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitányság döntése ellen, de az Országos Rendőr-főkapitányság (ORFK) elutasította (OBH 4125/2009.). 
Egy másik panaszos pedig azt sérelmezte, hogy büntetlen előéletű fiát azért nem vették fel a Miskolci Rendészeti Szakközépiskolába, mert három évvel korábban ügyészi megrovásban részesült. A fellebbezést az ORFK szintén elutasította (OBH 4091/2009.).
A panaszok alapján alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel összevont vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében állásfoglalást és a vonatkozó dokumentumok megküldését kértem az országos rendőrfőkapitánytól.  

Érintett alkotmányos jogok
Az emberi méltósághoz való jogból levezethető magánszférához való jog, illetve a rehabilitációhoz való jog: Alkotmány 54. § (1) „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.”
Művelődéshez való jog: „Alkotmány 70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.
(2) A Magyar Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.”

Megállapított tényállás
I. A megküldött iratok alapján az OBH 4125/2009. számú ügyben az alábbi tényállás állapítható meg:
2009. március 16-án egy humán segédelőadó készített feljegyzést a rendőrséghez felvételre jelentkezőről: A jelentkező rendvédelmi szakon érettségizik, egy küzdősportból több országos és nemzetközi versenyt is nyert. Elmondása szerint gyerekkora óta szeretne rendőr, nyomozó lenni. A körzeti megbízott véleménye szerint a személy jogtisztelő állampolgár; a lakókörnyezetében élők jó véleménnyel vannak róla (munkaszerető, becsületes, törvénytisztelő állampolgárnak ismerik). Szülei elváltak, de édesapjával is folyamatos, jó kapcsolatot tart fenn. A feljegyzés összegzése rögzíti, hogy a jelentkező személyéről pozitív kép alakult ki a segédelőadóban, lakókörnyezete is csak jó dolgokat mondott róla. 
Az alkalmasságot illető állásfoglalás szerint „a személlyel szemben állást foglalni nehéz, ugyanis édesapja többször volt büntetve (embercsempészet, autólopás és más általa nem ismert bűncselekmények miatt). A gyermek édesapja bűnei miatt nem vonható felelősségre, de lakókörnyezetében (már az előzetes nyílt információgyűjtés során is) nagy felháborodást keltett, hogy rendőr akar lenni. Felvétele nagy felháborodást keltene a kirendeltség működési területén, illetve ha édesapja esetleg újabb bűncselekményt követne el, akkor a személy konfrontálódhatna a kollegáival, illetve a családjával egy intézkedés miatt. A személy szinte napi kapcsolatban van az édesapjával, aki a sportköltségeit is fizeti, ezért a helyi lakosság úgy látja, hogy az édesapa múltja, jelene, jövője nem összeegyeztethető a fia rendőri pályájával, illetve felháborodást kelt az emberekben. Véleményem szerint a személy alkalmas lenne a rendőri pályára, de édesapja bűnözői múltja, esetleges jelene olyan kockázatot rejt, ami a rendőri hivatással nehezen összeegyeztethető.” (A kistelepülésnek 1990-ben mindössze 1300 lakosa volt.)
A Szegedi Rendészeti Szakközépiskola tanulmányi osztályvezetője 2009. április 16-án kelt levelében felterjesztette az ORFK Humánigazgatási Szolgálatának vezetőjéhez a panaszos felvételi anyagát és fellebbezési kérelmét, ugyanis az előzetes alkalmassági ellenőrzésen – személyzeti okból – alkalmatlan minősítést kapott. 
Az ORFK Humánigazgatási Szolgálatának vezetője 2009. május 12-én kelt levelében arról értesítette a szakközépiskola igazgatóját, valamint a Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitányság Humánigazgatási Szolgálatának vezetőjét, hogy a felvételi eljárásban keletkezett iratok alapján nem támogatja a panaszos szakközépiskolai eljárásban való részvételét. 

II. A másik, OBH 4091/2009. számú ügyben a Miskolci Rendészeti Szakközépiskola terjesztette fel az ORFK-hoz az előzetes alkalmassági ellenőrzés iratait. A jelentkezési lapon szerepeltek az alábbi kérdések: volt-e büntetve (ha igen, mikor, miért, eljáró bíróság megnevezése, büntetés mértéke és a mentesülés időpontja), illetve indult-e Ön ellen olyan büntetőeljárás, amely büntetéssel fejeződött be (ha igen, mikor, miért, eljáró bíróság megnevezése, büntetés mértéke és a mentesülés időpontja). A jelentkező ezekre a kérdésekre nemmel válaszolt, ami mellé hatalmas felkiáltójeleket tettek. 
2009. április 15-én a Miskolci Rendőrkapitányságon nyílt rendőri információt készítettek a jelentkezőről, mely szerint „nevezett az országos prioráló rendszer adatai alapján 2006. június 29-én közokirat-hamisítás miatt megrovásban részesült; a bűncselekményben bűnsegédként vett részt. Selejtezése: 2009. 06. 29. A fentiek alapján nevezett személy alkalmatlanná vált a rendőri pályára”.
Az információ alapján a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság 2009. április 27-én alkalmatlannak minősítette a jelentkezőt, aki a döntés ellen jogorvoslattal élt, mert fiatal korában követette el ezt a butaságot, és minden vágya, hogy rendőr lehessen. Kérelmében előadta, hogy 15 évesen, a szakközépiskolájában ismerkedett meg egy fiúval, aki diákigazolványt érvényesítő matricákat árult. Megadta neki egy ismerőse telefonszámát, akinek szüksége volt a matricára, amit meg is kapott. Két nap múlva kiderült, mi történt, behívták az igazgatónőhöz, aki azt mondta, ha visszajuttatják a matricát, nem tesz feljelentést. A matricát visszaadták, de az igazgató úgy döntött, mindenkit feljelent. 2006-ban az ügyészségen írásbeli megrovásban részesült. Tettét őszintén megbánta, és kérte a döntés felülbírálását.
2009. május 12-én az ORFK Humánigazgatási Szolgálatának vezetője arról értesítette a Miskolci Rendészeti Szakközépiskola igazgatóját, hogy a felvételi eljárás során keletkezett iratok alapján nevezett szakközépiskolai felvételi eljárásban való részvételét nem támogatja. A jelentkezőt erről a döntésről május 18-án tájékoztatták. 
Az országos rendőrfőkapitány megkeresésemre 2009 júliusában arról tájékoztatott, hogy a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) szerint: 258. § (1) „Rendőri szolgálati viszony – a 37. § (1) bekezdésében és a 245/B. §-ban meghatározott feltételeken túl – akkor létesíthető, illetve tartható fenn, ha a jelentkező a) életvitele kifogástalan és a szolgálat törvényes, befolyástól mentes ellátását veszélyeztető körülmény nem áll fenn, továbbá (2) E törvény alkalmazásában a kifogástalan életvitel alatt az érintett magatartásával, életvitelével szemben a hivatásos állományba tartozókkal szembeni társadalmi elvárhatóságnak megfelelést kell érteni. Így különösen vizsgálni kell az érintett jogkövető magatartását, családi és lakókörnyezeti kapcsolatainak rendezettségét, bűncselekményt elkövető vagy azzal gyanúsítható személyekkel fenntartott kapcsolatát, anyagi-jövedelmi viszonyainak rendezettségét.”. (A Hszt 245/B. §-a 2008. január 1-jétől hatálytalan.)
A rendészeti szakközépiskolai felvételi egységcsomagban található „Tájékoztató” részletes felvilágosítást tartalmaz a jelentkezés feltételeiről. Felhívja a figyelmet többek között arra, hogy rendészeti szakközépiskolába az jelentkezhet, aki büntetlen előéletű és életvitele kifogástalan. 
I. Az OBH 4125/2009. számú üggyel kapcsolatban a rendőrfőkapitány kifejtette, hogy a közeli hozzátartozók és a jelentkezővel közös háztartásban élők életvitelét abból a szempontból vizsgálják, hogy a szolgálat törvényes és befolyástól mentes vizsgálatát [ellátását] veszélyezteti-e. A jelentkező az egységcsomagban található 2. sz. nyilatkozattal nyilatkozik arról, hogy hozzájárul személyes adatainak kezeléséhez, lakó- és családi körülményeinek, életvitele kifogástalanságának, továbbá a büntetlen vagy büntetett előéletére vonatkozó adatok előzetes ellenőrzéséhez. 
Az előzetes személyzeti alkalmassági ellenőrzés során a jelentkező lakóhelye szerinti rendőri szerv elvégezteti az adategyeztetést, a helyi és központi adattárakban, nyilvántartásokban történő ellenőrzést, illetve a pályázó lakókörnyezetében a nyílt rendőri információ elkészítését abból a célból, hogy a jelentkező büntetlen előéletű-e, életmódja, életvitele megfelel-e a jövőbeni hivatásos állományba vétel feltételeinek. 
Az előzetes személyzeti ellenőrzést végző humán segédelőadó megállapította, hogy a panaszos édesapja többször volt büntetve (embercsempészet, gépjárműlopás és más bűncselekmények miatt), ezért az édesapa bűnözői múltja, esetleges jelene miatt nem javasolta a panaszos szakközépiskolai felvételét. Mindezek alapján a panaszos felvételi kérelmét mind első, mind másodfokon elutasították, mert a panaszos életvitele – büntetett előéletű édesapjához fűződő szoros kapcsolata és anyagi kötődése miatt – nem felel meg a jelentkezővel támasztott, a Hszt. 258. § (1) bek. a) pontjában és (2) bekezdésében meghatározott követelményeknek. 
A rendőrfőkapitány a fentieket összegezve megállapította, hogy a panaszos büntetett előéletű édesapjához fűződő szoros családi és anyagi kapcsolata olyan biztonsági kockázatot rejt, amely veszélyezteti a majdani hivatásos szolgálat törvényes, befolyástól mentes ellátását, ezért a szakközépiskolai felvétele nem támogatható. 

II. Az OBH 4091/2009. számú üggyel kapcsolatban a rendőrfőkapitány rámutatott, hogy a jelentkezési lapon nyilatkozni kell arra vonatkozóan, hogy „volt-e büntetve?” illetve „indult-e Ön ellen olyan büntetőeljárás, amely büntetéssel fejeződött be?” A jelentkező mindkét kérdésre „nem”-el válaszolt, majd a jelentkezési lap 4. oldalán „büntetőjogi felelősségem tudatában kijelentem, hogy az általam közölt adatok a valóságnak megfelelnek” szövegrész alatt mind a jelentkező, mind az édesanya is aláírta. 
Az előzetes személyzeti alkalmassági ellenőrzést végző megállapította, hogy a jelentkező 2006. június 29-én megrovásban részesült, ezért alkalmatlanná vált a rendőri pályára. Mindezek alapján a panaszos felvételi kérelmét mind első, mind másodfokon elutasították, mert a jelentkező előélete – különös tekintettel a jelentkezési lapon elkövetett hamis nyilatkozattételre – nem felel meg a jelentkezővel szemben a Hszt. 258. § (1) bekezdés a) pontjában és (2) bekezdésében meghatározott követelményeknek.
A rendőrfőkapitány a fentieket összegezve megállapította, hogy a jelentkező büntetett előélete, illetve az azt követő hamis nyilatkozata – a bejegyzés mentes erkölcsi bizonyítvány dacára – azt a meggyőződést alakította ki a felvételi, illetve a bírálóbizottságokban, hogy a jelentkező nem érti cselekménye helytelenségét, inkább annak következményei rettentik el. Ez a tény olyan biztonsági kockázatot jelent, mely veszélyezteti a majdani hivatásos szolgálat törvényes ellátását. 
Az országos rendőrfőkapitány rendelkezésemre bocsátotta a 2008. október 31-én kelt tájékoztatót a 2009/2010. tanévben induló rendőr szakképzés felvételi követelményeiről és eljárási rendjéről, valamint az említett adatvédelmi tájékoztatót.
Munkatársam 2010 szeptemberében telefonon felvette a kapcsolatot az ORFK Oktatási Főosztályával, melynek munkatársa rendkívül határozottan megerősítette, hogy az előzetes személyzeti alkalmassági ellenőrzés során a Hszt. alapján járnak el, az ugyanis a rendészeti szakközépiskolába jelentkezőkre is vonatkozik. A törvény szövege azonban ezt a kijelentést nem támasztja alá.

A vizsgálat megállapításai:
A) Az 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 1. § (1) bekezdése szerint: „E törvény hatálya a rendvédelmi szervek (a rendőrség, a polgári védelem, a vám- és pénzügyőrség, a büntetés-végrehajtási szervezet, az állami és hivatásos önkormányzati tűzoltóság), valamint a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok (a továbbiakban együtt: fegyveres szervek) hivatásos állományú tagjainak szolgálati jogviszonyára (a továbbiakban: szolgálati viszony) és társadalombiztosítási ellátására terjed ki.” (1. § (2) E törvény rendelkezéseit a fegyveres szervek szerződéses állományú tagjaira, továbbá - a rájuk vonatkozó mértékben - a határozott idejű szolgálati viszonyban álló rendőrre és a hivatásos állományból nyugállományba helyezett személyekre, valamint a törvényben meghatározott esetben és körben a fegyveres szervek hivatásos, szerződéses és nyugállományú tagjainak hozzátartozóira is alkalmazni kell.) A kérelmek elbírálása idején hatályos Hszt. 37. § (1) bekezdésében foglalt általános szabályok alapján „a hivatásos szolgálati viszony önkéntes jelentkezés alapján azzal a 18. életévét betöltött, de 35 évesnél nem idősebb, cselekvőképes, állandó belföldi lakóhellyel rendelkező, büntetlen előéletű, a rendfokozati állománycsoporthoz meghatározott iskolai végzettségű (szakképesítésű) magyar állampolgárral létesíthető, aki a hivatásos szolgálatra egészségi, pszichikai és fizikai szempontból alkalmas, elfogadja egyes alkotmányos jogainak e törvény szerinti korlátozását, és – a külön törvényben meghatározottak szerint – megfelel a nemzetbiztonsági követelményeknek.”
A jelenleg hatályos Hszt. a büntetett előéletet már negatív (kizáró) feltételként határozza meg (37/A. § (1) bek. a) pont).
A rendőri szolgálati viszony létesítésére vonatkozó speciális szabályokat a Hszt. 258. §-a tartalmazza: (1) Rendőri szolgálati viszony – a 37. § (1) bekezdésében [illetve 2010. január 1-jétől a 37/A (1) bekezdésében] meghatározott feltételeken túl – akkor létesíthető, illetve tartható fenn, ha a jelentkező
a) életvitele kifogástalan és a szolgálat törvényes, befolyástól mentes ellátását veszélyeztető körülmény nem áll fenn, továbbá
b) írásban hozzájárul a 7. számú mellékletben meghatározott személyes adatai és bűnügyi személyes adatai kezeléséhez, valamint életvitele kifogástalanságának a felvételét megelőzően és a szolgálati viszony tartama alatt a (2) bekezdésben meghatározottak szerinti ellenőrzéséhez (biztonsági ellenőrzés).
(2) E törvény alkalmazásában a kifogástalan életvitel alatt az érintett magatartásával, életvitelével szemben a hivatásos állományba tartozókkal szembeni társadalmi elvárhatóságnak megfelelést kell érteni. Így különösen vizsgálni kell az érintett jogkövető magatartását, családi és lakókörnyezeti kapcsolatainak rendezettségét, bűncselekményt elkövető vagy azzal gyanúsítható személyekkel fenntartott kapcsolatát, anyagi-jövedelmi viszonyainak rendezettségét.
Mindezek értelmében annak, aki hivatásos rendőri szolgálati jogviszonyt kíván létesíteni, meg kell felelnie a fenti feltételeknek, és írásban hozzá kell járulnia ahhoz, hogy szigorú biztonsági ellenőrzésnek vessék alá.
A panaszosok esetében ugyanakkor nem erről volt szó, ők ugyanis nem rendőri szolgálati viszonyt akartak létesíteni, hanem rendészeti szakközépiskolába jelentkeztek, ezért a Hszt. hatálya rájuk nem terjedt ki.  
A belügyminiszter irányítása alá tartozó rendészeti szakközépiskolákra vonatkozó szabályokat a 32/2005. (VI. 30.) BM-OM együttes rendelet határozza meg. A 4. § (1) bekezdése szerint „a szakközépiskolai felvételi eljárás során az intézmény igazgatójának meg kell győződnie arról, hogy a jelentkező megfelel-e a Kt. 122. §-ának (7) bekezdésében meghatározott feltételeknek.”
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (Kt.) 122. § (7) bekezdése kimondja, hogy: „Ha nemzetközi szerződés másképp nem rendelkezik, a Magyar Honvédség, valamint a rendvédelmi szervek iskolája tanulói jogviszonyt azzal létesíthet és tarthat fenn, aki büntetlen előéletű, magyar állampolgár vagy bevándorlási engedéllyel rendelkezik, hivatásos szolgálatra alkalmas, és a hivatásos szolgálatot vállalja. Ezekben az iskolákban a szervezeti és működési szabályzat a tanulmányi kötelezettség nem teljesítése miatt az évfolyamismétlést kizárhatja.”
A BM-OM rendelet 4. § (2) bekezdése alapján a szakközépiskolai jelentkezési laphoz csatolni kell: a) három hónapnál nem régebbi hatósági erkölcsi bizonyítványt,
b) nyilatkozatot arról, hogy a jelentkező vállalja a hivatásos szolgálatra való alkalmasságának megállapításához szükséges vizsgálaton való részvételt.
(3) A jelentkezőnek – külön jogszabályban meghatározott – egészségügyi és pályaalkalmassági vizsgálaton kell részt vennie.
A rendeletből ugyanakkor nem derül ki, hogy mit jelent „a hivatásos szolgálatra való alkalmasság megállapításához szükséges vizsgálaton való részvétel”. A rendelet e tekintetben nem utal a Hszt.-re, se más jogszabályra.
A Hszt. biztonsági ellenőrzést ír elő a hivatásos szolgálatra jelentkezők esetén. A rendészeti szakközépiskolába jelentkező személyeket – analóg módon – a Hszt. szigorú szabályai szerint lefolytatott ún. előzetes alkalmassági (személyzeti) ellenőrzésnek vetik alá. 
Az előzetes alkalmassági ellenőrzés során információt gyűjtenek a jelentkezőről és a hozzátartozóiról, sőt a bűnügyi nyilvántartásból is adatot kérnek, mindezt egy félrevezető adatvédelmi tájékoztató alapján. 
Az országos rendőrfőkapitány által megküldött, a felvételi tájékoztatóhoz csatolt 2. sz. nyilatkozat (adatvédelmi tájékoztató) szerint „a rendészeti szakközépiskolák felvételi eljárásrendjére vonatkozó hatályos szabályozás előírja az érintett személy adatszolgáltatását.” Ilyen kötelezettséget azonban a vonatkozó hatályos szabályozás – a hivatkozott BM-OM rendelet – nem tartalmaz.
A nyilatkozat szerint a jelentkező hozzájárul személyes adatai kezeléséhez, lakó- és családi körülményei, életvitele kifogástalanságának ellenőrzéséhez, továbbá büntetlen vagy büntetett előéletére vonatkozó adatok előzetes ellenőrzéséhez. 
Amennyiben a megrovásban részesített jelentkező esetén a bűnügyi nyilvántartást – a Hszt. rendelkezéseinek megfelelően – csak a hivatásos szolgálatra való jelentkezésekor ellenőrizték volna, az adatról – annak törlése miatt – már nem szerezhettek volna tudomást.
A BM-OM rendelet 4. § (3) bekezdésében említett egészségügyi és pályaalkalmassági vizsgálat szabályait az egyes rendvédelmi szervek hivatásos állományú tagjai egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról szóló, 2009. november 14-től hatályos 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM rendelet tartalmazza. (2009. november 14. előtt a hatályon kívül helyezett 21/2000. (VIII. 23.) BM-IM-TNM rendelet (a fegyveres szervek hivatásos, közalkalmazotti és köztisztviselői állományának munkaköri egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint a belügyi egészségügyi szolgálat igénybevételéről) hasonlóan szabályozta a kérdést.)
A rendelet hatálya – a hivatásos szolgálatra való egészségi, pszichikai, fizikai alkalmassági követelmények meghatározása, valamint az alkalmasság elbírálásának rendje tekintetében kiterjed – „a rendészeti igazgatási szak biztonsági szakirány kivételével a Rendőrtiszti Főiskola nappali tagozatos képzésére, valamint a rendészeti szakközépiskolákba (a továbbiakban együtt: rendészeti oktatási intézmény) felvételre jelentkezőkre, a Rendőrtiszti Főiskola – rendészeti igazgatási szak biztonsági, továbbá vám- és jövedéki igazgatási szakirány kivételével –, valamint a rendészeti oktatási intézmény nappali tagozatos hallgatóira és tanulóira.” (1. § (1) bek.)
A 20. § (1) bekezdés kimondja, hogy „a rendészeti oktatási intézménybe felvételt megelőzően fizikai, pszichikai és egészségi alkalmassági vizsgálatot kell végezni.”
Összességében megállapítható, hogy a rendészeti szakközépiskolába jelentkezők hivatásos szolgálatra való alkalmasságának ellenőrzésére a Kt. megteremti a törvényi alapot, amit a fizikai, pszichikai és egészségi alkalmasság vizsgálat tekintetében rendeletben szabályoztak. Az alapjogokat korlátozó előzetes személyzeti alkalmassági ellenőrzésre azonban nem alkalmazhatók „analógia révén” a Hszt. biztonsági ellenőrzésre vonatkozó szigorú előírásai. 
Az Alkotmánybíróság 56/1994. (XI. 10.) AB határozatában a következőket fejtette ki: „Az Alkotmánybíróság felfogásában az emberi méltósághoz való jog az ún. „általános személyiségi jog” egyik megfogalmazása, azaz a személyiségi jogok „anyajoga”, amely a modern alkotmányokban, illetve alkotmánybírósági gyakorlatban „a személyiség szabad kibontakozásához való jog”, „az önrendelkezés szabadságához való jog”, „általános cselekvési szabadság”, továbbá „a magánszférához való jog” elnevezésekkel szerepel (8/1990. (IV. 23.) AB határozat). A „magánszférához való jogot” az Alkotmány konkrét, szubjektív alapjogként nem nevezi meg, de a magánélet szabadságához való jog kétségkívül az egyén autonómiájának védelmére szolgáló olyan alapjog, amely az ember veleszületett méltóságából ered, amelynek tehát az általános személyiségi jog – az emberi méltósághoz való jog – szubszidiárius alapjoga. A magánszférához való jog, az önmegvalósítás joga, a személyiség szabad kibontakozása és az autonómia védelme megköveteli az Alkotmány 8. § (1) bekezdésében írt szempontok érvényesülését, azaz azt, hogy az állam az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tartsa tiszteletben és védelmezze.” 
Az Alkotmány 8. § (2) bekezdése szerint az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvényben kell megállapítani. 
A 12/1996. (III. 22.) AB határozatában az Alkotmánybíróság kifejtette, hogy a büntetett előéletű (még nem mentesült) személyek felsőoktatáshoz való jogának korlátozása a személyes adatok védelméhez való jog, a felsőoktatáshoz való jog és e jognak az emberi méltóság alapjogához fűződő kapcsolata figyelembevételével szabályozható. Felhívta a figyelmet arra, hogy „az oktatás az emberi személyiség kibontakoztatására irányuló tevékenység. A felsőfokú tanulmányok folytatásának joga pedig – amint arra a 35/1995. (VI. 2.) AB határozat rámutatott – közvetlenül kapcsolódik az emberi méltóság általános személyiségi jogának ahhoz az összetevőjéhez, amely „az ember önrendelkezési jogával és magánszférájának érvényesülésével együtt a személyiség kibontakozását, a személyi adottságok és törekvések nem alkotmányellenes kifejleszthetőségét, illetve érvényesíthetőségét garantálja. Az emberi méltósághoz való jog abszolút jellegű lényeges tartalmát minden ember egyenlő méltósága testesíti meg. Az emberi méltóság általános személyiségi jogának a személyiség szabad kibontakozását lehetővé tevő második összetevőcsoportjába tartozik az a nevesített jog is, amely a megfelelő képességű magyar állampolgárokat felsőoktatási intézményben felsőfokú tanulmányok folytatására jogosítja.” 
Mindezekre tekintettel vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a rendészeti szakközépiskolákba jelentkezők előzetes személyzeti alkalmassági ellenőrzésére vonatkozó törvényi szabályozás hiánya súlyos visszásságot okoz az emberi méltósághoz való jogból levezethető magánszférához való joggal, illetve a művelődéshez való joggal összefüggésben. 

B) A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.) IV. fejezete – 1978-as megalkotása óta – a büntetések és intézkedések címet viseli. Az I. cím a büntetéseket (fő- és mellékbüntetéseket: szabadságvesztés, közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól, illetve járművezetéstől eltiltás, kiutasítás; közügyektől eltiltás és kitiltás), a II. cím pedig az intézkedéseket (megrovás, próbára bocsátás, kényszergyógykezelés, elkobzás, vagyonelkobzás, pártfogó felügyelet, és a jogi személlyel szemben alkalmazható intézkedések) szabályozza. (Fiatalkorúakkal szemben javítóintézeti nevelés is alkalmazható intézkedésként). A 70. § (2) bekezdése szerint az (1) bekezdés 1-3. pontjában felsorolt intézkedések – köztük a megrovás – önállóan, büntetés helyett alkalmazhatóak. 
Az intézkedés jogintézményét az 1908. évi XXXVI. tc. (I. Büntetőnovella) vezette be, amely a fiatalkorúakkal szemben különböző nevelő jellegű intézkedések (dorgálás, próbára bocsátás, javító-nevelés) alkalmazását tette lehetővé. Az intézkedések és a büntetések azóta is a szankciók két külön csoportját alkotják. 
A VI. fejezet a büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli mentesítés szabályait rögzíti. A szabályok áttekintése alapján egyértelműen kiderül, hogy a jogalkotó csak a büntetések kiszabása esetén tartja szükségesnek a mentesítést, vagyis az intézkedések alkalmazása egyáltalán nem eredményez büntetett előéletet. 
A mentesített személy – a Btk. 100. § (2) bekezdése értelmében – büntetlen előéletűnek tekintendő, és – eltérő törvényi rendelkezés hiányában – nem tartozik számot adni az elítéléséről. Ebből következően büntetett előéletűnek csak az tekinthető, aki a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól még nem mentesült.

Mindezekből tehát az következik, hogy az ügyészi megrovásban részesült jelentkező – az országos rendőrfőkapitány „minősítésével” ellentétben – sem az intézkedés alkalmazásakor, sem jelenleg nem tekinthető büntetett előéletűnek, vagyis egyáltalán nem tett hamis nyilatkozatot a jelentkezési lapon! A már ismertetett kérdések (volt-e büntetve, eljáró bíróság megnevezése, büntetés mértéke és a mentesülés időpontja; illetve indult-e Önnel szemben olyan büntetőeljárás, amely büntetéssel fejeződött be) ugyanis – nem véletlenül (bár az előzőekben kifejtettek szerint korántsem jogszerűen) – arra irányulnak, hogy a jelentkező számot adjon a korábbi büntetéséről, de a vele szemben alkalmazott intézkedésről nem! 
A jelentkező ennélfogva teljesen jogszerűen járt el, amikor az ügyészi megrovásáról nem számolt be. A B-A-Z Megyei Rendőr-főkapitányság és az ORFK Humánigazgatási Szolgálata viszont a felvételi kérelmét – a megrovásra hivatkozva – jogszerűtlenül utasította el.  Az a tény, hogy az ORFK – a büntető anyagi jogi szabályokkal éles ellentétben – büntetett előéletűnek és hamis nyilatkozatot tevőnek minősítette a büntetlen előéletű jelentkezőt, komoly kétségeket ébreszt a hivatásos rendőri szolgálat törvényes ellátásával összefüggésben.  
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság, valamint az ORFK eljárása súlyos visszásságot okozott az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben, valamint sértette a művelődéshez való jogot is. 
A másik jelentkező édesapjának „büntetett előéletét” mindössze a humán segédelőadó közlése („többször volt büntetve embercsempészet, autólopás és általam nem ismert más bűncselekmények miatt”) támasztja alá. Az országos rendőrfőkapitány válaszában ez a közlés már embercsempészetre, gépjárműlopásra és más bűncselekményekre „változott”.
Ebből viszont egyáltalán nem derül ki, hogy az édesapa mentesült-e már a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól vagy sem, vagyis, hogy büntetett vagy büntetlen előéletűnek tekintendő. Az édesapa esetleges bűnözői jelenére való utalás pedig a személyiségi jogokat sértő – nem bizonyított – feltételezés.
Szükségesnek tartom felhívni a figyelmet az Alkotmánybíróság 144/2008. (XI. 26.) AB határozatára, mely az elítéltek rehabilitációjának (mentesítésének) kérdéskörével is foglalkozik.
A rehabilitáció az emberi méltósághoz való jogból levezetett olyan garanciális követelmény, amelynek célja, hogy az elítéltet feloldja mindazon hátrányok alól, amelyeket a különböző jogszabályok a büntetett előélethez fűznek. A rehabilitáció jogintézménye azon alapszik, hogy a terhelt a büntetőjogi jogkövetkezmények alkalmazásával büntetett előéletűvé válik, s e jogi tényhez – a büntetés foganatosítását (kiállását) követően is – büntetőjogi és azon kívüli joghátrányok kapcsolódnak. A büntetőjog a saját dogmatikai rendszerébe illesztve – a bűnismétléshez kapcsolódó szabályrendszer keretében – kezeli azt a helyzetet, ha a büntetett előéletű elkövető ismételten bűncselekményt valósít meg. A büntetett előélethez azonban az egyéb jogterületeken érvényes jogszabályok is fűznek következményeket, amelyek sokszínűek lehetnek, természetük, jellegük többnyire kor, nemzeti jogrend és büntetőpolitika függő.
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az állam büntető hatalma korlátozott közhatalmi jogosítvány; a korlátokat mindenekelőtt az Alkotmány rendelkezései jelölik ki. A korlátok tartalmát az Alkotmánybíróság korábbi döntéseiben bontotta ki; ezekből kitűnik, hogy demokratikus társadalomban az alapjogi védelem a bűncselekmények elkövetőit is megilleti, az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerinti, az emberi élethez és méltósághoz való jog pedig a büntetőjogi felelősségre vonás rendszerében is abszolút értéket jelent (összefoglalóan pl. 23/1990. (X. 31.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat, 42/2005. (XI. 14.) AB határozat).
Az emberi méltósághoz való jogból következik, hogy az elítélteknek lehetőséget kell biztosítani a rehabilitációra, arra, hogy jogsértés nélkül helytálljanak egy szabad társadalom feltételei között. A reszocializáció pedig megköveteli, hogy az arra objektív szempontok alapján érdemesült elkövető számára egy későbbi, büntetéstől mentes életvitel feltételeit a jog megteremtse. Ez nem csupán a terhelt érdeke, hanem a társadalomé is, minthogy a büntetőjogon kívüli megszorítások megszűnésével, a büntetlen előéletűeket megillető tisztségek ellátására, állások betöltésére való új lehetőségek megnyílása növeli elhelyezkedési esélyeiket, ami pedig csökkenti a társadalmi gondoskodás költségeit, lehetővé teszi az elítélt számára a bűnismétlés elkerülését. Erre figyelemmel ismerte el az Alkotmánybíróság a reszocializáció jelentőségét már a fogvatartás szakaszában is, és mondta ki általános érvénnyel, hogy az alapjogok korlátozása során ekkor is „törekedni kell a társadalom védelme érdekében feltétlenül szükséges, minimális mértékre” (13/2001. (V. 14.) AB határozat, 569/B/1999. AB határozat).
A rehabilitációt szolgáló mentesítés jogintézménye által kitűzött, a büntetőjogi szankcióhoz és a büntetőjog, mint végső eszköz igénybevételéhez kapcsolt célokat töri át az, hogy az elítéltet ezzel egyidőben nem törlik a bűnügyi nyilvántartásból, majd a jogrend ehhez a nyilvántartási időhöz fűz további, büntetőjogon kívüli hátrányokat (a foglalkozások, hivatások, állások gyakorlásához, tisztségek, funkciók, rangok elnyeréséhez effektív büntetlenséget előíró kritériumrendszer). Ezzel a tényleges és a büntetőjogi értelemben vett „büntetlenség” fogalma éppen a büntetőjogon kívüli szférában különül el élesen egymástól. A kettőnek a metszéspontjába pedig a bűnügyi nyilvántartó kerül kétféle értelemben is. Egyrészt ez a lajstrom alkalmassá vált a tényleges büntetlenség részleges ellenőrzésére, másfelől a mentesítésen túli (sőt akkor kezdődő), azt jelentősen meg is haladó nyilvántartási időt a jogalkotó az alkalmasság (megbízhatóság) vizsgálatára szolgáló biztonsági eszközzé, másodlagos joghátránnyá minősítette.

Intézkedések
A feltárt visszásságok orvoslása, illetve a jövőbeniek megelőzése érdekében – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 21. § (1) bekezdése alapján – kezdeményezem az országos rendőrfőkapitánynál, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket a felvételi eljárás során követett jogsértő gyakorlat megszüntetésére, valamint legyen figyelemmel a büntetések és az intézkedések, továbbá a büntetett és a büntetlen előélet közötti releváns különbségekre.

Budapest, 2010. szeptember 17.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
71. § (1) Megrovásban kell részesíteni azt, akinek a cselekménye az elbíráláskor már nem veszélyes, vagy oly csekély fokban veszélyes a társadalomra, hogy a törvény szerint alkalmazható legkisebb büntetés kiszabása, vagy más intézkedés – ide nem értve az elkobzást és a vagyonelkobzást – alkalmazása is szükségtelen.
(2) A megrovással a hatóság a rosszallását fejezi ki, és az elkövetőt felhívja, hogy a jövőben tartózkodjék bűncselekmény elkövetésétől.
100. § (1) A mentesítés folytán – törvény eltérő rendelkezése hiányában – az elítélt mentesül az elítéléshez fűződő hátrányos jogkövetkezmények alól.
(2) A mentesített személy büntetlen előéletűnek tekintendő, és – törvény eltérő rendelkezése hiányában – nem tartozik számot adni olyan elítéltetésről, amelyre nézve mentesítésben részesült.
(3) Újabb bűncselekmény elkövetése esetén a mentesítés nem terjed ki azokra a hátrányos következményekre, amelyeket e törvény a korábbi elítéléshez fűz.
102. § (1) A törvény erejénél fogva áll be a mentesítés
a) közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás és kiutasítás esetén – foglalkozástól eltiltás vagy járművezetéstől eltiltás esetén a foglalkozás vagy a járművezetés gyakorlásának joga kivételével – az ítélet jogerőre emelkedésének napján;
b) felfüggesztett szabadságvesztés esetén a próbaidő leteltének napján;
c) gondatlan vétség miatt kiszabott szabadságvesztés esetén a büntetés kitöltésének, illetőleg végrehajthatósága megszűnésének napján;
d) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, egy évet meg nem haladó szabadságvesztés esetén a büntetés kitöltését, illetőleg végrehajthatóságának megszűnését követő három év elteltével;
e) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, egy évet meghaladó, de öt évnél nem hosszabb szabadságvesztés esetén a büntetés kitöltését, illetőleg végrehajthatóságának megszűnését követő öt év elteltével;
f) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, öt évet meghaladó, határozott tartamú szabadságvesztés esetén a büntetés kitöltését, illetőleg végrehajthatóságának megszűnését követő tíz év elteltével.
107. § (1) Fiatalkorú az, aki a bűncselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét betöltötte, de a tizennyolcadikat még nem.
109. § (2) A fiatalkorúval szemben intézkedésként javítóintézeti nevelés is alkalmazható.
121. § (1) A fiatalkorú elítélt a törvény erejénél fogva mentesül
a) az ítélet jogerőre emelkedésének napján, ha a kiszabott szabadságvesztés végrehajtását felfüggesztik,
b) a büntetés kitöltésének, illetőleg végrehajthatósága megszűnésének napján, ha szándékos bűncselekmény miatt egy évet meg nem haladó szabadságvesztésre ítélték;
c) a büntetés kitöltésének vagy végrehajthatósága megszűnésének napjától számított három év elteltével, ha szándékos bűncselekmény miatt egy évet meghaladó, de öt évnél nem hosszabb végrehajtandó szabadságvesztésre ítélték.
(2) A szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, egy évet meghaladó szabadságvesztés kitöltése után a bíróság a fiatalkorút, kérelemre, mentesítésben részesíti, amennyiben erre érdemes.

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról (Kt.):
122. § (7) Ha nemzetközi szerződés másképp nem rendelkezik, a Magyar Honvédség, valamint a rendvédelmi szervek iskolája tanulói jogviszonyt azzal létesíthet és tarthat fenn, aki büntetlen előéletű, magyar állampolgár vagy bevándorlási engedéllyel rendelkezik, hivatásos szolgálatra alkalmas, és a hivatásos szolgálatot vállalja. Ezekben az iskolákban a szervezeti és működési szabályzat a tanulmányi kötelezettség nem teljesítése miatt az évfolyamismétlést kizárhatja.

1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról (a Hszt. 2009 májusában hatályos szövege):
37. § (1) A hivatásos szolgálati viszony önkéntes jelentkezés alapján azzal a 18. életévét betöltött, de 35 évesnél nem idősebb, cselekvőképes, állandó belföldi lakóhellyel rendelkező, büntetlen előéletű, a rendfokozati állománycsoporthoz meghatározott iskolai végzettségű (szakképesítésű) magyar állampolgárral létesíthető, aki a hivatásos szolgálatra egészségi, pszichikai és fizikai szempontból alkalmas, elfogadja egyes alkotmányos jogainak e törvény szerinti korlátozását, és – a külön törvényben meghatározottak szerint – megfelel a nemzetbiztonsági követelményeknek.
(4) A szolgálati viszony létesítéséhez szükséges, az állampolgárok által beszerezhető adatokat és tényeket a jelentkezőnek igazolnia kell.
258. § (1) Rendőri szolgálati viszony – a 37. § (1) bekezdésében és a 245/B. §-ban meghatározott feltételeken túl – akkor létesíthető, illetve tartható fenn, ha a jelentkező
a) életvitele kifogástalan és a szolgálat törvényes, befolyástól mentes ellátását veszélyeztető körülmény nem áll fenn, továbbá
b) írásban hozzájárul
ba) a 7. számú mellékletben meghatározott személyes adatai és bűnügyi személyes adatai kezeléséhez,
bb) életvitele kifogástalanságának a felvételét megelőzően és a szolgálati viszony tartama alatt a (2) bekezdésben meghatározottak szerinti ellenőrzéséhez (biztonsági ellenőrzés).
(2) E törvény alkalmazásában a kifogástalan életvitel alatt az érintett magatartásával, életvitelével szemben a hivatásos állományba tartozókkal szembeni társadalmi elvárhatóságnak megfelelést kell érteni. Így különösen vizsgálni kell az érintett jogkövető magatartását, családi és lakókörnyezeti kapcsolatainak rendezettségét, bűncselekményt elkövető vagy azzal gyanúsítható személyekkel fenntartott kapcsolatát, anyagi-jövedelmi viszonyainak rendezettségét.

A Hszt. 2010 szeptemberében hatályos szövege: 
1. § (1) E törvény hatálya a rendvédelmi szervek (a rendőrség, a polgári védelem, a vám- és pénzügyőrség, a büntetés-végrehajtási szervezet, az állami és hivatásos önkormányzati tűzoltóság), valamint a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok (e törvény alkalmazásában a továbbiakban együtt: fegyveres szervek) hivatásos állományú tagjainak szolgálati jogviszonyára (a továbbiakban: szolgálati viszony) és társadalombiztosítási ellátására terjed ki.
(2) E törvény rendelkezéseit a fegyveres szervek szerződéses állományú tagjaira, továbbá – a rájuk vonatkozó mértékben – a határozott idejű szolgálati viszonyban álló rendőrre és a hivatásos állományból nyugállományba helyezett személyekre, valamint a törvényben meghatározott esetben és körben a fegyveres szervek hivatásos, szerződéses és nyugállományú tagjainak hozzátartozóira is alkalmazni kell.
37. § (1) A hivatásos szolgálati viszony önkéntes jelentkezés alapján azzal a 18. életévét betöltött, de 35 évesnél nem idősebb, cselekvőképes, állandó belföldi lakóhellyel rendelkező, a rendfokozati állománycsoporthoz meghatározott iskolai végzettségű (szakképesítésű) magyar állampolgárral létesíthető, aki a hivatásos szolgálatra egészségi, pszichikai és fizikai szempontból alkalmas, elfogadja egyes alkotmányos jogainak e törvény szerinti korlátozását, és – a külön törvényben meghatározottak szerint – megfelel a nemzetbiztonsági követelményeknek.
(4) A szolgálati viszony létesítéséhez szükséges, az (1) bekezdésben meghatározott adatokat és tényeket a jelentkezőnek igazolnia kell.
37/A. § (1) Nem létesíthető szolgálati viszony azzal, aki
a) büntetett előéletű,
b) a betöltendő szolgálati beosztás ellátásához szükséges tevékenység folytatását kizáró foglalkozástól eltiltás hatálya alatt áll,
c) büntetőeljárás – a magánindítvány vagy pótmagánvádló vádindítványa alapján indult eljárás kivételével – hatálya alatt áll,
d) korábban már rendelkezett hivatásos szolgálati viszonnyal, és az az 53. § f) és g) pontja, illetve 56. § (6) bekezdése alapján szűnt meg.
(2) Azt a tényt, hogy az (1) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott körülmény vele szemben nem áll fenn,
a) a szolgálati viszony létesítését megelőzően a hivatásos állomány tagjaként szolgálati viszonyt létesíteni szándékozó személy,
hatósági bizonyítvánnyal igazolja.
258. § (1) Rendőri szolgálati viszony – a 37. § (1) bekezdésében és a 37/A. § (1) bekezdésében meghatározott feltételeken túl – akkor létesíthető, illetve – a 37. § (1) bekezdésében és a 37/A. § (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott feltételeken túl – akkor tartható fenn, ha a jelentkező
a) életvitele kifogástalan és a szolgálat törvényes, befolyástól mentes ellátását veszélyeztető körülmény nem áll fenn, továbbá
b) írásban hozzájárul
ba) a 7. számú mellékletben meghatározott személyes adatai és bűnügyi személyes adatai kezeléséhez,
bb) életvitele kifogástalanságának a felvételét megelőzően és a szolgálati viszony tartama alatt a (2) bekezdésben meghatározottak szerinti ellenőrzéséhez (biztonsági ellenőrzés).
(2) E törvény alkalmazásában a kifogástalan életvitel alatt az érintett magatartásával, életvitelével szemben a hivatásos állományba tartozókkal szembeni társadalmi elvárhatóságnak megfelelést kell érteni. Így különösen vizsgálni kell az érintett jogkövető magatartását, családi és lakókörnyezeti kapcsolatainak rendezettségét, bűncselekményt elkövető vagy azzal gyanúsítható személyekkel fenntartott kapcsolatát, anyagi-jövedelmi viszonyainak rendezettségét.
(3) A biztonsági ellenőrzés során az ellenőrzést folytató fegyveres szerv és az RSZVSZ kezelheti az ellenőrzöttel egy háztartásban élők nevét, a vele fennálló kapcsolatuk jellegét, valamint a közeli hozzátartozói nevét, lakcímét, illetve tartózkodási helyét.
(4) Ha a 258/A. § alapján elrendelt biztonsági ellenőrzés megállapítja, hogy az életvitel kifogásolható és a törvényes, befolyástól mentes szolgálatellátást veszélyeztető körülmény áll fenn, a felvételt el kell utasítani, illetőleg a hivatásos állományú szolgálati viszonyát – feltéve, hogy 30 napon belül a kifogásolt életvitelt nem változtatja meg, illetve a törvényes és befolyástól mentes szolgálatellátást veszélyeztető körülményt nem szünteti meg, és szolgálati viszonya az 53. § g) pontban vagy az 56. § (6) bekezdésben foglaltak alapján nem szűnt meg – alkalmatlanság miatt felmentéssel meg kell szüntetni, kivéve, ha a miniszter az 56. § (7) bekezdése alapján a méltatlanság megállapításától eltekintett.
(7) Nem állapítható meg a kifogástalan életvitel, ha az érintettre nem szolgálati viszony keretében vagy annak felhasználásával elkövetett, hivatalból üldözendő bűntett elkövetése miatt a bíróság jogerősen büntetést szabott ki, ha a bűncselekményt 2009. december 31-ét követően követték el.
(8) A biztonsági ellenőrzés céljából az ellenőrzést folytató szerv adatot igényelhet a bűnügyi nyilvántartási rendszerből. Az adatigénylés kizárólag arra a tényre irányulhat, hogy a (7) bekezdésben meghatározott körülmény – a bűnügyi nyilvántartási rendszer adatállománya alapján – az ellenőrzött személlyel szemben fennáll-e.

2009. évi XLVII. törvény a bűnügyi nyilvántartási rendszerről (2009. június 30-tól hatályos):
14. § A hátrányos jogkövetkezmények alatt álló, büntetlen előéletű személyekre vonatkozó adatok nyilvántartásának célja:
a) a büntetőügyben eljáró bíróság ítéletében foglalt büntetés és intézkedés végrehajtásának elősegítése;
b) a hátrányos jogkövetkezmények végrehajtásának biztosítása
ba) bűnmegelőzési, bűnüldözési, igazságszolgáltatási és nemzetbiztonsági érdekek védelme,
bb) az érintett jogai gyakorlásának elősegítése, valamint
bc) mások jogainak és biztonságának védelme
érdekében.
15. § A hátrányos jogkövetkezmények alatt álló, büntetlen előéletű személyek nyilvántartásában annak az adatait kell nyilvántartani,
a) akinek az adatait a bűntettesek nyilvántartásából a mentesítés folytán törölték,
b) akivel szemben a bíróság bűnösséget megállapító jogerős ítéletet hozott, és az ítélet jogerőre emelkedésének napján mentesült,
c) akivel szemben a bíróság bűnösséget megállapító jogerős ítéletet hozott, de büntetés kiszabását mellőzte,
d) akivel szemben a bíróság felmentő ítélet mellett kényszergyógykezelést, elkobzást, vagyonelkobzást alkalmazott,
e) akivel szemben a bíróság próbára bocsátást alkalmazott, valamint
f) akit az ügyész megrovásban részesített.
20. § A hátrányos jogkövetkezmények alatt álló, büntetlen előéletű személyek nyilvántartásába felvett adatokat
a) megrovás alkalmazása esetén az ítélet jogerőre emelkedésétől, ügyészi megrovás esetén a határozat kihirdetésétől,
b) próbára bocsátás alkalmazása esetén a próbaidő, annak meghosszabbítása esetén a meghosszabbított próbaidő elteltétől,
c) kényszergyógykezelést megszüntető végzés, elkobzás, vagyonelkobzás elrendelése esetén a jogerőre emelkedéstől,
d) javítóintézeti nevelés esetén az intézkedés végrehajtásának befejezésétől,
e) büntetés kiszabásának mellőzésével hozott, bűnösséget megállapító jogerős ítélet esetén az ítélet jogerőre emelkedésétől
számított három évig kell nyilvántartani.

32/2005. (VI. 30.) BM-OM együttes rendelet a belügyminiszter irányítása alá tartozó rendészeti szakközépiskolákra vonatkozó szabályokról:
(2009. augusztus 30-ig hatályos szöveg) 1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed a Belügyminisztérium rendészeti szakközépiskoláira (a továbbiakban: szakközépiskola), a szakközépiskola tanulóira, valamint hivatásos és közalkalmazott pedagógusaira, a rendőrségre és a határőrségre, valamint a szakközépiskolák felett egyes fenntartói jogok gyakorlására jogosult szervezetekre.
(2009. augusztus 31-től hatályos szöveg) 1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium rendészeti szakközépiskoláira (a továbbiakban: szakközépiskola), a szakközépiskola tanulóira, valamint hivatásos és közalkalmazott pedagógusaira, a rendőrségre, valamint a szakközépiskolák felett egyes fenntartói jogok gyakorlására jogosult szervezetekre.
4. § (1) A szakközépiskolai felvételi eljárás során az intézmény igazgatójának meg kell győződnie arról, hogy a jelentkező megfelel-e a Kt. 122. §-ának (7) bekezdésében meghatározott feltételeknek.
(2) A szakközépiskolai jelentkezési laphoz csatolni kell:
a) három hónapnál nem régebbi hatósági erkölcsi bizonyítványt,
b) nyilatkozatot arról, hogy a jelentkező vállalja a hivatásos szolgálatra való alkalmasságának megállapításához szükséges vizsgálaton való részvételt.
(3) A jelentkezőnek – külön jogszabályban meghatározott – egészségügyi és pályaalkalmassági vizsgálaton kell részt vennie.
(4) A szakközépiskolai felvételi eljárásban előírtakat eredményesen teljesítő, felvételt nyert és a szakközépiskolába beiratkozott jelentkezővel a szakközépiskola szerződést köt a teljes tanulmányi időre.
(5) A szerződésnek a juttatások és a kötelezettségek meghatározására, valamint a szerződésszegés esetére, a Kt. által előírtakon felüli juttatások visszatérítésére vonatkozó rendelkezéseken túl tartalmaznia kell a tanuló alábbi kötelezettségeit:
a) a szakképzés elméleti és gyakorlati ismereteit elsajátítja, az előírt vizsgakövetelményeknek eleget tesz, tanulmányait folyamatosan – kivéve a 15. § (2) bekezdését -, a jogszabályban meghatározott időtartam alatt elvégzi és szakmai képesítést szerez;
b) a rendészeti szakközépiskola sajátosságainak megfelelően a választott hivatásához méltó magatartást tanúsít;
c) a második tanév megkezdéséig a számára előírt gépjármű-vezetői engedélyt megszerzi;
d) tanulmányai eredményes befejezésétől – a próbaidőt beszámítva – két évig rendőri szervnél folyamatosan hivatásos szolgálatot teljesít.

21/2000. (VIII. 23.) BM-IM-TNM rendelet a fegyveres szervek hivatásos, közalkalmazotti és köztisztviselői állományának munkaköri egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint a belügyi egészségügyi szolgálat igénybevételéről:
1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed:
a) az egészségi, pszichikai, fizikai alkalmassági követelmények meghatározása, az alkalmasság elbírálásának rendje, az időszakos, illetve soron kívüli alkalmassági vizsgálatok tekintetében:
ab) a Rendőrtiszti Főiskolára, a rendészeti szakközépiskolákba, valamint az egyéb belügyi oktatási intézeteknél (a továbbiakban együtt: iskolák) felvételre jelentkezőkre, az iskolák tanulóira és hallgatóira;
4. § (1) A szolgálati követelmények megvalósítása érdekében a hivatásos állomány tagja hivatásos szolgálatra való, illetve munkaköri alkalmasságát, egészségi, pszichikai, fizikai állapotát a szolgálati viszony létesítését megelőzően és a szolgálati viszony fennállása alatt rendszeresen vizsgálni és véleményezni kell (alkalmassági vizsgálat). Hasonlóan kell eljárni az iskolákra jelentkezők, valamint az iskolák tanulói és hallgatói esetében is.
13. § (1) A polgári életből, illetve a fegyveres szervek nem hivatásos állományából az iskolákba felvételre pályázók egészségi és pszichikai alkalmasságának elbírálását – a jelentkező lakóhelye, illetőleg tartózkodási helye és a jelentkező által választott szaknak megfelelő területi rendvédelmi szerv orvosai által elvégzett előzetes egészségi és pszichológiai alkalmassági ellenőrzést követően – az iskolák előzetes bejelentése és előjegyzés alapján a MAVO végzi.
(2) A szakmai és fizikai alkalmasság megállapítása – az egészségi és pszichikai alkalmassági vizsgálatokat megelőzően – az iskola felvételi rendjének megfelelően, az illetékes iskolában történik.
(3) A területi rendvédelmi szerv orvosai által elvégzett előzetes alkalmassági ellenőrzés alkalmával megállapított egészségi, illetőleg pszichológiai alkalmatlanságot az Országos Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Szolgálata, illetőleg a Határőrség Országos Parancsnoksága Egészségügyi és Pszichológiai Osztálya – a pályázó kérelmére – felülbírálhatja. Amennyiben a pályázót egészségi, illetőleg pszichológiai szempontból alkalmasnak véleményezi, az (1) bekezdés szerint alkalmassági vizsgálatra bocsátja. Ha a felülbíráló szerv is alkalmatlanságot véleményez, döntése ellen jogorvoslatnak nincs helye. Amennyiben az előzetes alkalmassági ellenőrzés során az előszűrő vizsgálatokat az Országos Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Szolgálat orvosai és pszichológusai végezték, a felülbírálatot – a pályázó kérelmére – a MAVO végzi.

57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM rendelet egyes rendvédelmi szervek hivatásos állományú tagjai egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, közalkalmazottai és köztisztviselői munkaköri egészségi alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint az egészségügyi alapellátásról (2009. november 14-től hatályos):
1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed:
a) a hivatásos szolgálatra való egészségi, pszichikai, fizikai alkalmassági követelmények meghatározása, valamint az alkalmasság elbírálásának rendje tekintetében:
ab) a rendészeti igazgatási szak biztonsági szakirány kivételével a Rendőrtiszti Főiskola nappali tagozatos képzésére, valamint a rendészeti szakközépiskolákba (a továbbiakban együtt: rendészeti oktatási intézmény) felvételre jelentkezőkre, a Rendőrtiszti Főiskola – rendészeti igazgatási szak biztonsági, továbbá vám- és jövedéki igazgatási szakirány kivételével -, valamint a rendészeti oktatási intézmény nappali tagozatos hallgatóira és tanulóira;
20. § (1) A rendészeti oktatási intézménybe felvételt megelőzően fizikai, pszichikai és egészségi alkalmassági vizsgálatot kell végezni.
(2) Fizikai alkalmassági vizsgálatra csak az a rendészeti oktatási intézménybe jelentkező bocsátható, aki rendelkezik a 11. melléklet szerinti háziorvosi igazolással, valamint – a rendészeti szakközépiskolákba jelentkezők esetében – az előzetes vizsgálaton kapott „Alkalmas” minősítéssel. A fizikai alkalmassági vizsgálatot a rendészeti oktatási intézmény testnevelési vagy sportszakmai szakképzettséggel rendelkező munkatársa végzi.
(4) Az egészségi alkalmassági vizsgálaton a 7. § (1) bekezdésében felsorolt dokumentumok mellett a jelentkező nőnek az egy évnél nem régebbi nőgyógyászati citológiai vizsgálat, a jelentkező férfinak az egy évnél nem régebbi urológiai vizsgálat eredményét is be kell mutatnia.
(5) Az egészségi és pszichikai alkalmassági vizsgálatot első és másodfokon, valamint az összesített minősítés megállapítását az MH HEK végzi.
(6) A rendészeti oktatási intézménybe jelentkezőnek csak alkalmas vagy alkalmatlan minősítés, illetve ilyen összesített minősítés adható.
(7) A rendészeti oktatási intézménybe felvételt megelőző alkalmassági vizsgálaton megállapított alkalmas minősítés, illetve a „Hivatásos szolgálatra alkalmas” összesített minősítés a rendészeti oktatási intézménybe felvételt megelőző alkalmasság elbírálása során hat hónapig használható fel